Režie:
Terry GilliamKamera:
Nicola PecoriniHudba:
Ray CooperHrají:
Johnny Depp, Benicio Del Toro, Ellen Barkin, Gary Busey, Flea, Craig Bierko, Cameron Diaz, Mark Harmon, Katherine Helmond, Michael Jeter, Lyle Lovett (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Cesta do hlubin amerického snu a vlastního vědomí i nevědomí. Snímek Terryho Gilliama Strach a hnus v Las Vegas je filmovým přepisem knihy amerického novináře Huntera S. Thompsona. Kultovní autor ve svém literárním díle z roku 1971 líčí bizarní zážitky, jež prožívá jako novinář Raoul Duke se svým právníkem (jemuž říká Dr. Gonzo) na cestě z Los Angeles do Las Vegas, kde má pořídit reportáže ze závodu terénních motocyklů a bugin Mint 400 a následně z celostátní konference okresních státních zástupců, věnované boji proti drogám. Oba protagonisté se po hráčském městě pohybují ve věčném drogovém opojení, které neustále přiživují z nepřeberných zásob psychotropních látek doslova všeho druhu. V tomto stavu se dostávají do nejrůznějších absurdních situací a kniha i film jsou vlastně jakýmsi zúčtováním s obdobím 60. let, onou dekádou převratných kulturních a společenských změn, neodmyslitelně spojenou s psychedelickou explozí. Při adaptování knihy se Terry Gilliam poprvé sešel se scenáristou Tonym Grisonim, s nímž později spolupracoval na filmech Krajina přílivu (2005) a Muž, který zabil Dona Quijota (2018). Při samotné realizaci uplatnil svůj výrazně vizuální filmařský styl a smysl pro inscenaci horečnatě halucinačních filmových výjevů. Obrazu drogového vnímání odpovídá hektická kamera, prudký střih a bohatá zvuková stopa. Nesporně zajímavým atributem snímku je herecké obsazení, a to především brilantní výkony Johnnyho Deppa a Benicia del Tora v hlavních rolích, kteří jsou oba téměř k nepoznání. V dalších rolích se objevují známí herci Christina Ricciová, Tobey Maguire, Harry Dean Stanton, Cameron Diazová, Ellen Barkinová, Gary Busey a další. (Česká televize)
(více)Recenze (856)
Na Strach a hnus v Las Vegas jsem se vyloženě těšil, protože to byl poslední kousek z Gilliamovy filmografie, který mi dosud unikal. O to rozpačitější byl výsledný dojem. Tedy aby bylo jasno, věřím, že režisér i obě hvězdy v hlavních rolích si to náležitě užívali a bavili se tak, jako možná nikdy po dobu své dlouhé kariéry, jenže když se baví štáb, nemusí to znamenat zábavu pro diváka. Tenhle film je jeden předlouhý několikadenní halucinogenní trip dvou chlápků, co si rozhodli udělat výlet do města hříchu s kufrem plným drog. Je snímaný z pohledu feťáka a navíc takovým tím "free cool" stylem, který bych čekal spíš od nějakého výrobce reklam, který si odskočil k hranému filmu. Halucinogenní scény posloužily Gilliamovi k jeho oblíbeným surrealistickým výjevům, takže můžeme sledovat, jak se okolí feťáků hemží osobami, které se promptně mění ve všelijakou havěť. Bohužel film prakticky rezignoval na příběh a obě postavy mají v podstatě nulové charaktery, které se nikam neposouvají a nevyvíjejí. Termín, který mě pro tento film napadá, je stereotyp a z něj plynoucí nuda. Mohl bych mluvit o tom, že Strach a hnus má dost problematické morální poselství, které zní "sjíždějte se, jak dlouho chcete, ono vám to projde a zažijete při tom spoustu legrace, zfetujete mladou holku a užijete si s ní, co hrdlo ráčí, a neptejte se, co bude zítra". Kdybych byl drogový dealer, považoval bych tenhle film za sympatickou dvouhodinovou reklamu. Ale ani pohoršení ve mě tenhle kousek nevyvolává, opravdu mě spíš unavil a i když mu neupírám pár zábavných momentů, které se spíš pojí s tím, jak je snímek v epizodních rolích obsazený, než s kvalitou nějakých gagů nebo komičností postav, celkově to je pro mě bezkonkurenčně nejslabší Gilliam někde na pomezí jedné a dvou hvězdiček. Celkový dojem: 30 %. ()
Tak tu som úplne mimo, drogy som nikdy nebral a ani po nich netúžim, rovnako ako ma nezaujímajú vízie feťákov. Ale natočil to Gilliam a svojim originálnym vizuálom trochu tú nudu pre mňa spestril. Film vo mne vyvolal strach a hnus, ale to bol určite Gilliamov zvrátený undergroundový zámer. Či sa do toho ešte niekedy pustím, netuším, drogy som ale medzičasom brať nezačal, takže to asi nebude mať význam. VIDENÉ ZNOVA 4/2018: Predsa len tento úchylný film čítam na druh krát viac medzi riadkami a dáva mi to zmysel. Možno ale nie všetkých zaujíma kritika/paródia kvetinových detí v období, kedy už nemalo zmysel bojovať ďalej. Spoločnosť už definitívne zdegenerovala a mierne prestarnutí hipisáci s ňou. ()
Velice sugestivní jízda, při které máte pocit, jako kdybyste byli rovněž v moci bezpočtu druhů omamných látek. Za to může především výrazné barevné ladění obrazu, takřka neustále se pohybující, houpavá kamera, která často zabírá danou situaci z naprosto neobvyklých úhlů, a chronologická nesouvislost děje. Divák hledí na svět Las Vegas z pohledu našich dvou hrdinů, kteří jsou věčně zmítáni narkotickým opojením a často nerozeznávají halucinogenní vize od skutečnosti. Lidé se tak proměňují v bizarní ještěry, podlaha se hýbe a prorůstá do té doby pouze namalovanými květinovými motivy. Strach a hnus v Las Vegas je krásným vzpomenutím na neopakovatelné časy šedesátých let, které má generace zná bohužel jen z filmů a vyprávění. Zmínit nesmím zapomenout ani bohatou hudební složku, která tvoří významnou část z celkového dojmu. Přes celý ten jednotvárný ráz filmu jsem se u něj překvapivě vůbec nenudil a vychutnával si každou minutu. Tento film nám dává připomenout jednu ztřeštěnou pravdu o životě, a sice, že pod vlivem drog, bez všech těch tradičních lidských zábran, bez sebereflexe a samotné vůle, když se lidé chovají jako zvěř, osvobozují se tak touto cestou od inferna lidského bytí. ()
Kolem roku 2000 se natočila celá řada skvělých filmů s drogovou tematikou (Trainspotting z r. 1996, Acid House z r. 1998, Requiem za sen z r. 2000, Kokain z r. 2001...), a Gilliamův "Strach a hnus v Las Vegas" z r. 1998 je z nich možná nejbláznivější a neoriginálnější. Takhle zběsilou, spontánní a živelnou podívanou jsem naposledy zažil u Jacksonova "kultovního" dílka "Meet the Feebles" z r. 1989, které však nad Gilliamem vítězí jak vtipem, tak brutální záplavou tvůrčí invence po celou stopáž. "Strach a hnus v Las Vegas" měl být podle mě ještě zběsilejší a psychedeličtější, pak by to bylo na maximální hodnocení. Takto místy filmu přece jen někdy dochází dech a občas trochu nudí. Depp je zde fantastický a z fleku bych mu dal za jeho roli Oscara. A v neposlední řadě musím filmu přičíst k dobru skvělý soundtrack s dobovou muzikou. ()
Film s dobrými a zajímavými nápady, které mohly krásně podpořit ujetost i vtipnost drogového příběhu mimoňských flákačů, kdyby se měly pořádně o co opřít. Dějová linka je takřka nulová, a tak po pár atraktivních záběrech s netradičně umístěnou kamerou a slušivými i trefnými vizuálními hrátkami drogofilmové opojení vyšumí neznámo kam, zatímco zbyde jen nuda a paradoxně i nijakost (druhá polovina už nemá moc co nabídnout). I tak se však výborné herecké duo se specifickým ztvárněním jejich prazvláštně sympatických charakterů postará o nadprůměrný zážitek. 6/10 ()
Galerie (62)
Zajímavosti (33)
- Natáčení v Las Vegas trvalo 56 dní. Natáčet v kasinu bylo možné kvůli hostům jen mezi 2. a 6. hodinou ranní a k dispozici měli filmaři jen 6 hracích stolů. (PußyMagnet)
- Raoul Duke (Johnny Depp) v každé scéně kouří cigaretu. (Polák)
- Hoci sa Hunter S. Thompson úprimne skamarátil s Johnnym Deppom (Raoul Duke) a schvaľoval jeho výkon vo filme, raz povedal, že ak by niekedy niekoho videl správať sa ako jeho postava vo filme, tak by ho ubil so stoličkou. (misterz)
Reklama