Režie:
Tomáš TintěraScénář:
Markéta ZinnerováKamera:
Jan PlesníkHudba:
Zdenek MertaHrají:
Eva Horká, Gabriela Vránová, Rostislav Kuba, František Řehák, Danuše Klichová, Jan Hartl, Jan Šťastný, Nela Boudová, Regina Řandová, Michaela Doležalová, Jan Kehár, Ivan Dědeček, Jana Postlerová (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Vstup do prvního zaměstnání může být snadný, úsměvný a pohodový, ale také složitý a plný neuvěřitelných překážek, které vás mohou dohnat nejen k slzám, ale i k neuvěřitelným rozhodnutím... Čerstvá maturantka Lenka nastupuje do svého prvního zaměstnání v kulturním domě v Ostravě jako referentka, zajišťující kurzy šití a fotografování, i když měla mít původně na starosti divadlo. Místo slíbené garsonky se ocitá v internátní ubytovně. Vzpomíná na Luboše, který se s ní nedávno rozešel. Donchuánský kolega Marek Hrubeš pozve Lenku na večeři. Když se ji ale v autě pokouší svést, Lenka uteče. Na pracovišti jí kvůli tomu brzy začnou problémy. Absolvuje nepříjemný rozhovor s ředitelem, kterému uražený Hrubeš na Lenku donáší. Dívka se postupně sbližuje s vedoucím fotokroužku, sympatickým fotografem Standou. Znovu odmítne dotěrného Hrubeše. Když pro ředitele zpracovává seznam témat fotovýstavy, nenápadně do něj zabuduje větu „Hrubeš je pablb“. Její vtípek je však brzy odhalen… (Česká televize)
(více)Recenze (14)
Nápad nebyl špatný (téma nástupu do prvního zaměstnání je jistě nosné), ani herci, ale občasná nechtěná schematičnost (Boudová a její "proměna", "svůdník" Kuba, šéf ...) a příšerné (ale za jistých okolností velmi komické) flashbackové pasáže s Janem Šťastným filmu zbytečně ubírají. P.S. Hrubeš je pablb. ()
Koukatelný televizní film ostravského studia ČST. Je pravda, že to bylo příliš dlouhé a zbytečně natahované, hlavně ty problémy na pracovišti hlavní hrdinky (Eva Horká ve své tradiční poloze). Potěšila Gabriela Vránová v roli starší a zkušené kolegyně, ale i Jan Hartl. Dnes je to spíš úsměvný a naivní pohled na konec osmdesátých let. Chápu, že to není podívaná pro každého, ale já mám někdy chuť na staré obskurní televizní filmy. ()
Eva Horká vždycky hrála takové ty křehké, vykulené a uťápnuté dívky plné iluzí, kterým by člověk ani nejmenším slovíčkem neublížil. Na ně se přesně hodila. Tady ještě ke všemu nastoupila do prvního zaměstnání. S využítím nápadu prvního zaměstnání se dalo pracovat jinak. Tohle je takové nemastné a neslané. Bylo to ale hezky obsazené. Jednou vidět úplně stačilo. Markéta Zinnerová má na svém kontě lepší kusy. ()
´Otloukej se píšťaličko, otloukej se otloukej, nebudeš-li se otloukati, dám na tebe žalovati, císaři pánu a on ti dá ránu, až odletíš ke zlatému džbánu.´ Dětská říkanka, která se říkávala během vyřezávání píšťalky. A tato říkanka se použila i v rámci charakteru mladého člověka nastupující po škole na své první pracovní místo. Každý mladý člověk je vždy plný ideálů a představ, avšak do chvíle, dokud nenarazí na zeď tvrdé reality. Další z posledních moralizujících snímků z konce osmdesátých let, který má námětový základ hodně podobný s o rok starším snímkem Hauři. Pokrytectví a protekcionismus je hlavní problematikou zaměstnaneckých vztahů, ve kterých to má mladé děvče o to horší, že pro někoho může být i sexuálním objektem. A když se svést nenechá, následky na sebe nenechají čekat a přechází z jednoho problému do druhého. Příběh poukazuje nejen na fakt, že začátky jsou vždy těžké, ale je potřeba se připravit na nejrůznější pracovní a hlavně osobní vztahy, které jsou plné nástrah. Ne každý samozřejmě skrytě působí jako nepřítel. Naopak. Najdou se i tací, kteří riskují když se zastanou. Ale jde o to, jak je rozeznat. Člověk se zkrátka snaží, ale když něčí uražená ješitnost začne dělat problémy, a to jenom proto, že nedostal uspokojení pro svůj chtíč, zlovůle házející klacky pod nohy začne být každodenní realitou. Zazní tu samozřejmě i kritika profesní i zaměstnanecká, která je kupodivu nadčasová. Ano, například píchačky. V zaměstnání prostě musí být každý včas, ale už nikoho nezajímá, že se tam kdekdo flinká a jeho pracovní výkon je stejný, jako kdyby tam nebyl. Příběh moc postav nemá a vcelku to stačí. Co postava, to osobitý charakter, takže v rámci přístupu k dané věci v rámci osobní odlišnosti je i tak učiněno za dost. Jednoduše podaný moralizační televizní film natočený na sklonku socialismu, avšak tématem platící i dnes. ()
Malý filmeček obsazený hvězdami z exotického prostředí. Kulturní dům v Ostravě a nová síla. To už se dnes netočí a taky asi nejsou kulturní domy. Zaujaly mě fotografie jejich tehdejšího fotoklubu. Myslím ale, že to spíš byly fotky tehdejších severomoravských velikánů. Vydržel jsem do konce. To se mi u amerických filmů nestává! ()
Reklama