Režie:
Marie PoledňákováScénář:
Marie PoledňákováKamera:
Petr PolákHudba:
Václav ZahradníkHrají:
Jana Preissová, Tomáš Holý, František Němec, Josef Karlík, Petr Nárožný, Luděk Sobota, Bronislav Poloczek, František Peterka, Jana Dítětová (více)Obsahy(1)
„Dělá si ten kluk ze mě blázny? Samozřejmě, že si dělá blázny! On je totiž celej po tobě!… Netlumoč, já si poslechnu originál… Čeká na tebe takovej pokojíček, až tě bude přecházet zrak!… Jenom si na skálu sáhneme a hned zase pojedeme…“. Ještě nevíte, o čem je řeč? Tak tomu nevěříme. Ano – je tu volné pokračování nestárnoucí a mezinárodními festivalovými vavříny ověnčené komedie režisérky M. Poledňákové s podnikavým Vaškem (T. Holý), jeho milovanou maminkou (J. Preissová), nově nalezeným tatínkem Lubošem (F. Němec) a dědou (J. Karlík), o kterém na začátku příběhu ještě malý rošťák nemá ani ponětí. A přitom spolu nakonec prožijí nejedno prázdninové dobrodružství. Když se Luboš dozvěděl, že je Vašek jeho syn, rozhodl se, že mu vynahradí všechen ztracený čas. Hned první letní prázdniny chtějí strávit společně. Představy maminky a tatínka o tom, jak by měly probíhat, se ale od počátku poněkud rozcházejí… Anna balí kufry a těší se na klidnou dovolenou, během které si chce hlavně odpočinout. Nakonec ale musí hned první den šlapat na kole a spát pod stanem. Když dorazí k cíli cesty – k Lubošově rodné chalupě – nemá k pláči daleko. Vašek je však ze svého nového dědy přímo u vytržení. A opravdové prázdninové dobrodružství může začít…. (Česká televize)
(více)Recenze (518)
Nemám rád filmy Marie Poledňákovej. Nepáči sa mi je režisérsky rukopis a nemám zmysel pre jej druh humoru. A všimol som si, že s každým ďalším titulom, pod ktorým je podpísaná ide kvalita krôčik po krôčiku nenápadne dole. Ak bude tento trend u nej takto pokračovať ďalej, a ja som presvedčený, že bude, tak to skončí až v odpade. Koncom sedemdesiatych rokov minulého storočia však natočila dve rodinné komédie, ktorým predsa len môžem s čistým svedomím dať tri hviezdičky. Jednou z nich je snímok z roku 1978 „Jak dostat tatínka do polepšovny“. *** ()
Mamí, já chci mlíko....já vypiju celej litr....... :-)) K tomuhle filmu mám opravdu hodně silný vztah! Letní atmosféra je silná a skoro máte chu't vyrazit někam pod stan. Když sleduju tenhle film, místy se přistihnu, že mi tak trošičku slzí oči. Nejen z humorné stránky filmu, ale také té poetické. Je to štěstí, že tenhle nesmrtelný snímek s ještě nesmrtelnějším Tomášem Holým vznikl. Díky! ()
Když přirozenou cestou odezněl hodnotový úhor tvrdé normalizace první poloviny sedmdesátých let, začala se spontánně prosazovat potřeba lehčích, oddechových děl "socialistického realismu"; režim, který se snažil přesvědčit sebe i veřejnost o svém úspěchu a vážnosti, se nestavěl proti. Naopak. Poledňáková se svými projekty přišla jako na zavolanou; přitom se jí podařilo víc než překonat původní předsevzetí a do velmi volného cyklu její tvorby dostat neopakovatelnou osobnost Tomáše Holého, jehož kultivované uličnictví si oblíbil a oblibuje snad každý. Skutečnost, že Poledňákové tvorba má i svůj společenský náboj (osud osamělých matek a jejich enormní úsilí o vychování běžně se v populaci vyskytujících dětí z neúplných rodin a naopak existence bariér usilujících o eliminaci těchto snah), partnerské jiskření muže, který dospěl čerstvě z adolescentnosti ke skutečně "dospělému" otcovství, aniž o tom věděl, z rozverné komedie činí dílo s podstatně většími ambicemi i poselstvím. I po mnoha letech, která upustila od jeho premiéry, si TATÍNEK uchovává svou svěžest a čerstvost. Zřejmě i v mladé a nejmladší generaci, která si ho cení především pro rozvernost, v níž jakoby se hlásila ozvěna příští doby: Ať už je z hlubin světa vyloveno cokoliv, zaslouží si to úctu a uznání, pokud v tom lze nalézt lidství, mravní zodpovědnost a uměleckou nápadidost, která si nemusí za každou cennu libovat v neskrývané negaci své neopakovatelné situace. Naopak: podle svých možností ukazuje tato pozitivní orientace dál, výš, rychleji. Ano, i to je poselství, i to je hodnota, která je něco víc než slepá ulička konzumentství naší současnosti; dnešek, který - ještě prožíván - se mění přímo před očima ve svůj opak předvídatelného, zřejmého, konformního, nudného. Se zahozeným snem, s rezignací na třeba i nevyslovitelný ideál a tužbu. ()
Tomáš Holý se pro mne v dětství stal takovou modlou ke které jsem vzhlížel s obdivem a neskrývanou závistí. To vše jen proto, že jsem mu záviděl všechny ty dobrodružství, dědečky, prázdniny a to co já jsem jako dítě neměl. Jak dostat tatínka do polepšovny, je jako volné pokračování určitě povedenější a to nejenom zásluhou tria Preissová, Němec, Holý, ale proto, že celkový dojem filmu je pro mne takový svěžejší, zábavnější a rozhodně se připojuji k tvrzení některých lidí, kteří si tuto komedii umí představit jako vítěze ankety Komedie století :o) ()
Jako malý jsem tenhle film často sledoval. Líbil se mi o něco více než "zimní" předchůdce, který mi přišel přeci jen dost depresivní. Oba filmy s Tomášem Holým si i po letech drží kouzlo; je fajn se na ně podívat dospělejšíma očima, vidět v nich zase něco jiného a konečně najít odpověď na otázky, které se v sedmi prostě zodpovědět nedaly (třeba to, jak píše někdo níže, proč chce být Luboš s Annou sám). "Když já písknu, tak začnou lítat pohlavky." (287.) ()
Galerie (26)
Zajímavosti (43)
- Při tanci Janu Preissovou dublovala sólistka národního divadla Hana Vláčilová. (Agatha)
- Snímek získal v roce 1979 ocenění „Cino del Duca“ - nejlepší režie a „Golden Nymph“ – nejlepší scénář na MTF Monte Carlo. Také v témže roce získal „Řád dětského úsměvu“, což je cena dětského publika za nejlepší film. (Olík)
- Snímek se umístnil na devátém místě v anketě "Nejúspěšnější česká komedie století" vyhlašovanou při příležitosti stého výročí České kinematografie. (Olík)
Reklama