Režie:
Harald ReinlScénář:
Harald G. PeterssonKamera:
Ernst W. KalinkeHudba:
Martin BöttcherHrají:
Lex Barker, Pierre Brice, Herbert Lom, Götz George, Karin Dor, Marianne Hoppe, Eddi Arent, Ralf Wolter, Sima Janićijević, Ilija Ivezič, Mirko Boman (více)Obsahy(2)
Vinnetou a Old Shatterhand v souboji s bandity o mapu k bájnému pokladu... Ve filmu ožívají známé postavy proslulých indiánek v čele s neporazitelným Old Shatterhandem a jeho rudým bratrem, ušlechtilým náčelníkem Apačů Vinnetouem, kteří doprovázejí mladého Freda Engela a jeho snoubenku Ellen Pattersonovou na cestě za starým indiánským pokladem. Společně se postarají, aby spravedlnost zvítězila a zločinci, kteří chtějí poklad uloupit, byli potrestáni... Nápad adaptovat knižní předlohu z pera Karla Maye se zrodil v hlavě producenta Horsta Wendlandta, který začátkem šedesátých let patřil mezi přední tvůrce komerčně orientovaných snímků. Po sérii kasovně úspěšných adaptací kriminálních románů z pera Edgara Wallace pojal troufalý plán natočit v německé produkci velkolepý dobrodružný western ve stylu klasických hollywoodských snímků, který by do kin přilákal mladé diváky. Ke spolufinancování projektu, jenž svého času byl nejnákladnější německou produkcí, se mu podařilo přesvědčit šéfa distribuční firmy Constantin Waldfrieda Barthela. S ohledem na úsporu tvůrci upustili od původního plánu natáčet v autentických lokalitách v Americe. Namísto toho se produkce přesunula do úchvatných scenérií Plitvických jezer a Grobničko polje v Jugoslávii. Ikonických rolí Olda Shatterhanda a Vinnetoua se zhostili americká hvězda nižší svítivosti Lex Barker a francouzský herec Pierre Brice. Barker sice v USA na přelomu čtyřicátých a padesátých let získal relativní popularitu coby představitel Tarzana, ale nad úroveň béčkových snímků zde nikdy neprorazil. Koncem padesátých let přesídlil profesně do Itálie, kde se objevoval v dobrodružných snímcích, ale můžeme ho vidět také ve Felliniho Sladkém životě. Ještě před přijetím role Old Shatterhanda, která mu alespoň v části světa vynesla ohromnou slávu, již v Německu přijal role v sérii mysteriózních kriminálek o geniálním padouchovi Dr. Mabusem, které režíroval Harald Reinl. Brice po začátcích ve vedlejších partech ve francouzských filmech také přesídlil do Itálie, kde získal relativní popularitu. Díky hlavní roli ve španělském filmu Los Atracadores se dostal v roce 1962 na berlínský filmový festival, kde se s ním náhodou setkal Horst Wendlandt. Ten v něm spatřil ideálního představitele Vinnetoua, jenž se navzdory počátečním hercovým rozpakům stal jeho životní rolí. Stejně jako v ostatních snímcích režírovaných Reinlem byla do ústřední ženské role obsazena jeho manželka, pohledná Karin Dorová. Poklad na Stříbrném jezeře se stal ohromným hitem, dokonce nejnavštěvovanějším německým filmem svého roku. Vedle toho, že svým úspěchem v Německu inicioval natáčení dalších mayovek, byl prodán do desítek dalších zemí a lze ho vidět jako jeden z iniciačních bodů pro celý boom evropských westernových produkcí šedesátých let, včetně věhlasných spaghetti westernů. (Česká televize)
(více)Videa (2)
Recenze (589)
Zde započalo dobyvačné tažení východoevropských westernů světem filmu. A věřte nebo ne, i když osobně si pod pojmem western představuju něco jiného než Vinetůa a Oldu Šetrného, jako dobrodružný film Poklad Na Stříbrném Jezeře obstojí bez problémů, a to neříkám jen z nostalgie. Přece jen ty nádherné exteriéry osazené nádherně zlým a zkaženým banditou Herbertem Lomem a jeho bandou od pohledu nesympatických šmejdů na straně jedné, a krásnou mladicí, jejím modrookým svalnatým galánem a ostatními, až na půdu hodnými strýčky v kožených hadrech na straně druhé, to vše zahaleno do mlhy krásně patetické orchestrální hudby, to člověka dovede přesvědčit, aby ignoroval drobné nepřesvědčivosti typu vzpírání polystyrenového šutráku před muh-mohwa. Narozdíl od spousty "pokračování" (ale ne všech) si tahle prvotina nezaslouží, aby byla zapomenuta nebo haněna. 80% ()
Správná směs romantiky, dobrodružství, drsných chlapů a krásných žen se dočkala převodu do HD kvality, který se úplně nepovedl. Při některých delších záběrech kamera švenkuje do oblouku a filmu to dodává pocit papundeklových kulis. Ale na příběhu samotném ani tato piha na kráse nic nemění. Stále je to překrásná pohádka, v níž dobro na celé čáře zvítězí nad zlem. A pohled na mladého svěžího Georga je velice sympatickým bonusem. ()
Jaj, v některých pasážích se skutečně nelze ubránit smíchu. Čas si zkrátka vybral svoji daň. Ovšem tyto technické nedostatky bych se nebál zanedbat, protože prostředí, kde se vše odehrává se vyznačuje vysokou koukatelností. Bohužel mě příliš neoslovil ani samotný příběh, který disponuje přehnanou mírou nudivosti, což mi nemálo vadilo. A úplně se bojím vyjmenovat všechny nelogičnosti v ději, protože bych tak nechtěně mohl všem milovníkům prozradit, do jaké sračky se zamilovali. Tudíž budu předstírat, že se jedná o naprosto skvostný film a vytáhnu všechny příjemné věci, které jsem při sledování zažil. Dobře jsem se najedl, a dokonce jsem u filmu neusnul. To si zaslouží minimálně 2*, i když si stále stojím za tím, že Vinnetou je prostě gay. ()
Vynikajúca Mayovka, čítal som aj knihu, tá sa mi páčila rovnako ako film. No radšej mám Winnetoua. Dlho som si síce nevedel nájsť cestu k westernu, raz prišlo obdobie, keď som zhliadol nejaké Mayovky a prirástli mi k srdcu. A tento pocit ešte viacej upevnila moja návšteva pred 7 rokmi na Plitvických jazerách v Chorvátsku, kde sa film natáčal. Fakt je to tam nádherné. ()
První z filmů podle předlohy knih Karla Maye a hned takový úspěch. Film ve své době vyvolal doslova hysterii a hlavně (bohužel) nespočet zbytečných pokračování. Hercům se dá stěží co vytknout - i dnes působí jejich výkony přesvědčivě. I když Karl May psal o místě, jenž nepoznal, je filmová adaptace plná atmosféry té doby a oslavou vznešených ideálů. Klasika. ()
Galerie (63)
Zajímavosti (76)
- Počas scény v bare odhrňuje Sam Hawkens (Ralf Wolter) záclonu pravou rukou, no pri následnom zábere zvonka už ľavou. (ČSFD)
- Martin Böttcher pracoval na hudbě skoro celé dny po dobu čtyř týdnů. A výsledek práce se dostavil – nejen, že dostal zaplaceno 8 tisíc německých marek, ale ústřední melodie filmu s názvem „Old-Shatterhand-Melodie“ se taky po celých sedmnáct týdnů držela na špičce německé hitparády. (mar48)
- Film držel ještě 40 let po premiéře rekord v délce nepřetržitého promítání v českých kinech. Promítal se celých 19 týdnů. (Terva)
Reklama