Režie:
Jiří SvobodaKamera:
Ivo PopekHudba:
Jiří ChlumeckýHrají:
Markéta Hrubešová, Marta Vančurová, Agi Gubíková, Petr Štěpán, Sabina Rojková, Vincent Navrátil, Luboš Veselý, Vilma Frantová, Petr Vaněk, Lenka Vlasáková, Hana Frejková, Václav Helšus, Tomáš Töpfer (více)Obsahy(1)
Jaký by byl osud novorozeněte v klášterním sirotčinci? Štěstí přišlo s bezdětnými manželi, do jejichž života vnesla malá Klárka světlo. Dvoudílný televizní film, který může přinést trochu světla i do vašich životů... Klárka byla nechtěné dítě, proto ji vlastní matka hned po narození odložila do sirotčince. Manželé Orensteinovi naopak po vlastním dítěti toužili marně a když už přestali doufat, rozhodli se pro adopci. Jen shodou náhod se bezdětní manželé setkali s odloženým dítětem v klášterním sirotčinci, a tak se Klárka ocitla v rodině dobře situovaného úspěšného advokáta, která ji zahrnula láskyplnou rodičovskou péčí a jejímuž životu dalo děťátko v povijanu smysl. Klárka neznala význam slov adoptivní rodina a nevěděla nic o židovském původu ženy a muže, kteří pro ni byli od malička maminka a tatínek. Nevěděla ani to, že se z ní zápisem do matriky židovské obce stala také Židovka. Co z toho by malé dítě mohlo pochopit? Díky babičce poznávala židovské zvyky, svátky a jejich starozákonní smysl. Orensteinovi nechali malou křesťanku zapsat do matriky jako svou dceru, jako Židovku, hlavně proto, aby ji co nejlépe zajistili do budoucna. Chtěli, aby byla šťastná a aby ji nikdy znovu nepotkal tragický osud odloženého dítěte. Netušili, co všechno se změní po nástupu fanatického vůdce k moci v sousedním Německu a jeho expanzi do dalších zemí Evropy. Protižidovská opatření platila pro všechny bez výjimky a jejich důsledky pocítili také Orensteinovi. Když pochopili zoufalost situace, která se s každým dalším dnem zhoršovala, pokusili se Klárku zachránit. Šance, jak to zařídit, byly jen dvě. Mohla odjet s příbuznými do Ameriky nebo se vrátit ke své biologické matce, křesťance. Musí to být ale co nejdříve. Cesta do Terezína bude totiž nevyhnutelná i pro ně a je jen otázkou času, kdy budou muset opustit bezpečí svého domova... Do hlavních rolí obsadil režisér Jiří Svoboda skvělou maďarskou herečku Agi Gubikovou, vynikající Martu Vančurovou a stejně přesvědčivého Petra Štěpána. V hlavní dětské roli diváky dojme mladinká Sabina Rojková a také Vincent Navrátil jako její kamarád Herbert. (Česká televize)
(více)Recenze (69)
První díl je zasazen do důvěryhodných reálií. Překvapivě příjemná atmosféra objímá a konejší diváka v každé neveselé scéně. Situace, kulisy i dialogy se odvíjejí před očima s citem, který nevyvznívá jako tuctový secondhandový světabol. Královskou volbou bylo obsazení Marty Vančurové, která sice vzezřením i dikcí v židovské obci vyčnívá jak třešeň na jabloni, ale posouvá celý obraz zajímavým směrem. Druhý díl je rozvleklý, zbytečně roztahaný a sedmibolestný. Až příliš připomíná filmy, na které se za totality povinně posílalo se školou. Zcela rezignuje na osobní příběh a stává se chabým pokusem o čirý dokument, jež však nemá žádná nová esa v rukávě. Celý druhý díl je ztráta času, přínosný snad jen pro žáky těch tříd, které ještě nebyly v Terezíně, nebo nikdy neslyšely o hokolaustu. Podtrženo, sečteno: škoda druhého dílu. První je vzhledem k české produkci takřka majstrštyk, zvlášť jej hodnotím za 4. ()
Jak asi může dopadnout osud křesťanské dívky narozené před 2.světovou válkou a adoptované židovskými rodiči? no blbě nebo minimálně nebude mít na růžích ustláno a o tom je tento dvoudílný film od režiséra Svobody. Měl jsem trochu obavy ze zpracování, protože doby Sametových vrahů a Udělenení milosti jsou ty tam, ale nakonec toto silné téma bylo zvládnuto téměř na výbornou. Bohužel nemá takových kvalit jako třeba Colette nebo Krev zmizelého, ale 4 hvězdičky si právem zaslouží. Příběh nebyl tak výpravný, ale na druhou stranu byl velmi přímý, osobní a ve druhém díle jsem byl překvapen, jak se snažili tvůrci docílit té největší autentičnosti. ()
Téma, které je velmi silné a zde navíc v nevšedním hávu, díky námětu s adopcí. Bohužel zcela neproměněný potenciál, postavy povrchní, emoce ploché a dialogy fádní. Škoda, takto pouze průměrný snímek. ()
Opravdu nevím kdo za to může - jestli Židi, nebo cyklisti :)) ale na víc jak slabé 3* to nevidím a pomohlo by tomu asi jenom zkrácení...škoda, a já se zase tak těšila... ()
"Á, jistě. Cyklisti. Cyklisti taky za všechno můžou..." Tohle válečné drama nebylo nijak zajímavější, než jiná se stejným tématem. Ale určitě se snažilo být kvalitním. A protože je i na bázi reálného příběhu, je důležité aby "bylo"... ()
Pro mě hodně silné... Tohle by se mělo povinně pouštět ve školách, abych si děti začali vážit toho, co mají... a plus za hudbu! ()
Tu a tam se ještě objeví nenápadný český filmeček, který se snaží to naše tuzemské filmové bahno trochu očistit. Jde sice o televizní film, ale předčí kdejaký komerční český hnus. Jen tak dál, čt1 se pouští do sympatických televizních projektů a to chválím. ()
Výjimečně silná věc, u které jsem pro tu samozřejmou dokonalost a profesionalitu úplně zapomínal na to, že to je český filmˇ, čemuž přispívalo i obsazení neznámých herců. Skvělé!!! ()
Klady: Marta Vančurová, poutavé zobrazení židovských zvyků v prvním díle, první představitelka Kláry, finální premiéra opery Brundibár. Možná ještě s otazníkem Töpferova role. A nyní výčet scén, u kterých jsem musela stopovat videozáznam a několik minut se vyrovnávat s tím, co jsem právě viděla a slyšela, spolu s otázkou, jestli to režisér i scénárista mysleli vážně a nedělají si z diváka prču, poněvadž kdyby postavy takto jednali v reálu, klepu si na hlavu a myslím si, že dotyční mají íkvé tykve: 1) scéna: Všude leží plakáty a noviny s palcovými titulky MOBILIZACE, rádio hlásí pokyny ohledně mobilizace tak, že by to přeslechl jenom hluchej, otec stojí ve dveřích s kufrem, matka brečí a do toho přijde dcera, která se infantilně zeptá, kam otec odchází a proč matka brečí. 2) scéna: Otec zpozoruje, že poměry přituhujou a celkem správně vyvodí, že židům v Československu patrně v příštích časech nebude zrovna nejlépe, a tudíž zařídí, aby dcera odjela s rodinou jeho bratrance do bezpečí, načež matka předvede docela ukázkový hysterák, kdy otci vyčte, že mu vadí, že mu ona neporodila žádné děti, Kláru nikdy nepovažoval za svoje dítě a ona že se jí nevzdá. 3) Naprosto nevěrohodné scény, kdy herci přehrávají, aby zdůraznili, že jednotliví členové rodiny na sobě emočně visí a jakékoliv rozdělení je naprosto nemyslitelné, byť by to třeba jednomu z nich zachránilo život, prostě semknutí až do plynové komory. 4) scéna: Poměry vůči židům přituhnou ještě víc a otci podruhé dojde, že dceři může být ublíženo, zčistajasna si vzpomene, že holka je vlastně pokřtěná, a ačkoliv ji celý život vychovával jako židovku, cítí se ublíženě, když ho jeptišky katoličky pošlou do háje, načež ještě vyčítá představenému židovské obce, že Kláru v matrikách eviduje jako jeho dceru a židovku, ačkoliv ho o to před lety sám požádal. 5) Scéna se psem, kdy matka raději nechá Kláru v domnění, že se pes zatoulal, než aby ji zdlouhavě vysvětlovala, že podle nových zákonů židé nesmějí psy chovat, s odůvodněním, že takhle je to pro ni lepší. (Nevím, já bych jako dítě byla klidnější s vědomím, že je o mého mazlíčka někde dobře postaráno, než že se někam ztratil a možná umřel, ale každá matka na výchovu pohlíží jinak) - jedna z typických ukázek, kde matka Kláru vychovává jako nevědomého, neschopného tvora. 6) S tím také trochu souvisí scéna po premiéře Brundibára v Terezíně. Klára se ptá, proč nepřišel otec, matka místo toho, aby jí řekla, že nemohl, protože je v transportu na východ, oznámí, že měl nějakou práci a určitě přijde na reprízu (tónem typu "tatínek musel ještě něco zařídit v kanceláři") a holka rozmazleně fňuká, že mu to v životě neodpustí. 7) scéna ještě před odjezdem do Terezína: Podaří se vyhledat křestní list Kláry a vyskytne se možnost, že by ji mohli umístit k její biologické matce a tím jí zařídit slušnější existenci mimo proskribovanou židovskou společnost, načež matka naprosto ignoruje důvody tohoto kroku, opět prodělá hysterický záchvat, kdy vykřikuje, že ona je Klárčina pravá matka a že Klárku přece nemůžou někam odložit jako nějakou věc. 8) Scéna: Babička Kláru odvádí k biologické matce a Klára se infantilně ptá, jestli ta paní, co k ní jdou, má opravdu pejska. 9) Scéna: Rodiče Töpferovi v Terezíně vyčtou, že za neštěstí jejich dcery může vlastně on, protože ji v matrikách evidoval jako židovku, ačkoliv není židovka. (Oni sami ho o to požádali a celý život ji vědomě vychovávali jako židovku, ale sper to čert, za všechno přece můžou jiní židi a cyklisti, že..)10) Scéna: Rodiče v terezínském sklepě pateticky Kláře oznámí, že není jejich vlastní dítě, ale osvojená. (To samé jí už řekla kamarádka v předchozím díle filmu, ale do této scény to patrně prostinké Klárce nestačilo dojít). Načež proběhnou tyto dialogy: "Schováme tě do kláštera" "A bude tam i maminka, tatínek a Herbert?" "Oni jsou židé, nemůžou tam. ty se tam schováš a tady tě zapíšeme, jako že jsi umřela na spálu" "Ale já nechci umřít! A jak budu žít dál, když napíšete, že Klárka umřela?" (Ano, tuto pozoruhodnou blbost dívka projeví i poté, co ve jmenovaném koncentračním táboře nějakou dobu žije. Blbost není hřích, ale stejně..) 10) scéna: "Naše dcera nemůže do transportu, má hlavní roli v opeře, to jí přece nemůžete udělat" 11) scéna: Töpfer potají šeptá židům, aby nacistickým bachařům na otázku odpověděli, že jsou zdraví a že je jim šestnáct a více. Všichni to pochopí, dokonce rámcově i Klára. Kromě Klářiny matky, která vystoupí z řady s tím, že je nemocná, a pateticky odchází do plynové komory. 12) Klárce opuštěné maminkou v Osvětimi na ruku tetují identifikační číslo, načež Klárka svým obvyklým infantilním tónem řekne, aby jí tu na ruku namalovali pěkně, protože v létě nosí krátké rukávy, tak aby prý to vypadalo hezky. 13) scéna: Supervlak, který z Osvětimi dojel až do Třemošné, a ani kotláři necítili potřebu ho vybombardovat, ačkoliv se kolem rojili jedna radost. 14) scéna: Klára leží ve výše řečeném supervlaku v náručí svému princi Herbertovi a proběhne dialog: Klára (infantilně, jako když si tříleté děcko hraje s panenkama): "Po válce se vezmeme a budeme mít děti, chceš?" Herbert: "Jo." Klára: "Chceš se vzít nebo mít děti?" Herbert: "Obojí." Klára (blahosklonně): "Bude to bolet, ale porodím ti i syna." Poznámka: Druhá herecká představitelka Kláry v mně vzbudila dojem, že je Kláře něco mezi 13 a 15 lety. Většina výše citovaných dialogů a scén, ve kterých figuruje Klára, by možná nepůsobila natolik stupidně, kdyby je vyslovovalo a hrálo opravdu malé dítě, u kterého se určitá porce naivity dá čekat. Obsazení starší dívky tak ve mně navozovalo dojem, že Klára je dívka s hodně omezenou inteligencí, která se většinu času pohybuje někde ve vzduchoprázdnu. () (méně) (více)
Další příběh o druhé světové válce je viděn tentokrát očima Židů. Myslím si, že bylo moudré rozdělit snímek na dva díly, protože je tu zobrazena doba, kdy byla většina Židů bohatá, a pak doba v koncentračním táboru. Vše bylo dostatečně vysvětleno a provedení děje bylo dobré, protože si snímek na nic moc nehrál. Na tu sázku použití neznámých herců byly role zahrány skvostně. Pouze dva mladí hlavní představitelé by si předtím měli přečíst pár válečných knih. Nápaditý námět ozdobily (zejména ve 2. polovině) nádherné kulisy. V celkovém čase by se ale dalo vše podat napínavějším, zkrácenějším a hlavně brutálnějším způsobem, jelikož Židi trpěli opravdu moc. Moderní zpracování 2. světové nám nijak neuškodilo. 74% ()
Tohle se pánům Töpferovi a Svobodovi povedlo. Hrůznost toho, co si nejen čeští Židé museli za války protrpět, je nepředstavitelná, a proto vítám každý film věnující se doposud krvácející ráně našeho národa. První díl 70%. ()
Citlivě natočený film, který si vystačil i bez klasických klišé, obvykle se vyskytujících ve snímcích s židovskou tematikou. Spíše se zaměřil na mezilidské vztahy a propracovanou psychologii postav. Jiří Svoboda a Tomáš Topfer odvedli dobrou práci ()
Po prvním dílu jsem měl jasno o 4 hvězdičkách, ale po druhém si jimi jist úplně nejsem a dávám je jen s odřenýma ušima. Film byl místy zbytečně zdlouhavý a zkrácení o takových 20-30 minut by mu jenom prospělo. Naopak mile překvapily bravurní výkony Ági Gubíkové a Marty Vančurové. 70 % ()
Příběh je to pěkný, za zpracování rozhodně stojí. Bohužel se ho nepodařilo natočit tak, aby divákovi pověděl něco víc, než jen pár útržkovitých informací, nedokončených scének. Nezapře se televizní zpracování, což je opravdu škoda. V konečném efektu tento film nepřináší nic nového a po jeho shlédnutí nic nezůstává. Promarněná šance, mohl to být pěkný biják. ()
Měla Klárka štěstí nebo neměla? Na začátku filmu je vlastně hned vidět, že měla, protože přežila. Jako batole prostitutky byla adoptována bohatou židovskou právnickou rodinou - štěstí. Začala 2. světová válka a v Evropě vládla protižidovská nálada - smůla. Zde vyjádřeno vtipem kdo za to může cyklista/žid. Ve filmu je vidět stupňování. Označit hvězdou, soustředit do ghet, přemístit do vyhlazovacího tábora a pokud možno okamžitě zničit. Nedávno jsem viděl film s podobnou tematikou Poslední vlak, ale ten byl o hodně horší. ()
Již mnohokrát natočená tématika odsunu Židů do koncentračních táborů. Töpferův scénář je zajímavý a jedinečný v absurdních okolnostech odsunu dívky Klárky, která vlastně biologicky Židovkou není a mohla by být ušetřena útrap v lágrech, jenže... Průměrný film, který svůj potenciál rozmělnil v zdlouhavých a zbytečných záběrech a dialozích, přičemž mnohým dějovým sekvencím a odbočkám mohlo být dáno víc prostoru. Některé pasáže ale byly velice hezké a to platí i o hereckých výkonech. 60%. ()
Nebolo už toho dosť?!,ďalší účelový citovovydieračský film o židoch a druhej sv. vojne ()
WTF? ()
Silný příběh s drobet povrchním zpracováním, aby zaujal multiplexového diváka přepínajícího placatou televizi smartfonem. První část pro výborné herecké výkony za 4hvězdy, druhá rozvleklá a plná zpívání za dvě, tudíž průměr 3. Jako úvod do problematiky holocaustu pro současnou mládež na tripu celkem vyhovující. ()
Reklama