Obsahy(1)
Ošin se narodila do chudé a početné rodiny. Protože nemají co pořádně jíst, rozhodne se ji její otec poslat pracovat k bohaté rodině, ačkoliv je jí teprve sedm let. I když se Ošin nedaří dobře, vše se pokouší zvládnout a nestěžovat si na svůj smutný osud. (Zíza)
Recenze (18)
Mam rad tento typ filmov v ktorych sledujeme bezny zivot obycajnych ludi v davnom Japonsku. Oshin dopadol slusne, ale cakal som od neho ovela viac. Prvym sklamanim bola slabsie vykreslena dobova atmosfera. Napriklad Yôji Yamada ju vo svojich filmov dokazal vykreslit ovela pútavejsie. Druhym je struktura filmu, kedy sledujeme jednu epizodku za druhou v ktorej sa deje hlavnej hrdinke príkorie bez nejakeho zjavneho vývoja a najneskôr po pol hodine to zacne byt dost stereotypné. Jediné skutocne zaujimavé osviezenie v podobe epizodky so zbehom trva prilis kratko a uz ani neprekvapi, ze má samozrejme smutne vyvrcholenie. Vdaka tomu na mna dost rychlo prestalo pôsobit utrpenie hlavnej hrdinky a skoro az posmesne som tipoval ake dalsie extremne patalie si na nu scenaristi vymyslia. Ako serial v ktorom by kazda epizodka mala ovela väsci priestor by to mohlo fungovat lepsie. Cely film v mojich ociach dost zhodila zaverecna zastaralá myslienka o tom, ze zeny su na svete preto, aby sluzili muzom, detom, proste komukolvek na ukor svojho stastia. A akonahle to nasa hrdinka konecne pochopi, tak pochoduje s usmevom v ustrety dalsej otrockej robote. Producenti mali ohromne stastie pri obsadeni hlavnej hrdinky, neskutocne roztomilej Kokone Hamada, vdaka ktorej to je napriek vsetkym mojim výtkam nadpriemerny film, ktory stoji za jedno zhliadnutie. 6/10. ()
Musím se přiznat, že Inagaki Goróa jsem tu málem nepoznala – to je největší překvapení filmu. Příběh malé Ošin v Japonsku velmi dobře znají, přece jen pochází z jedné nejdelší a nejsledovanější asadory, která v u nich byla v ranních hodinách vysílána. Ocitáme se v temné době, těsně po válce s Ruskem. Velká města se pomalu blížila vzhledem, zařízením i obyvateli západu, ale na venkově se stále žilo v duchu feudalismu. Sedmiletá hrdinka Ošin, perfektně zahraná Hamadou Kokone, je vyslaná pracovat do cizí rodiny, aby doma nebyla přítěží, a zároveň aby se měla lépe. Což se moc nezdaří. Naštěstí na její cestě za poznáním, že ženy jsou velké bojovnice a dřou o sto šest nikoliv pro sebe, ale pro ostatní (manžela, děti, …), potkává i zajímavou postavu dezertéra, který jí chvilku osvítí život. Bohužel tato epizodka nemůže dopadnout dobře, neboť by to v tomto filmu bylo nepatřičné. Určitě je to zajímavý náhled na japonskou společnost na začátku minulého století. Je to špinavé, s nářečím, nespravedlností, ale i se záchvěvy "starého" Japonska, například v podobě Tanimury Naky (babča, které přijme Ošin na práci v polovině filmu); ještě zavání samurajskými principy a moudrostí. Určitě proto nebude náhoda, když dezertér předčítá Ošin z knihy Nacume Sósekiho Jsem kočka (Wagahai wa neko de aru). Trochu složitější film, s jednoduchou zápletkou, ale smrdí japonskostí, až může být pro západního diváka, který o Japonsku nic nevím, nebo ví, ale jen málo, velmi těžce stravitelný a hlavně v něm bude velmi složitě hledat "něco víc". Možná by nebylo od věci si něco nastudovat a film si pustit, určitě dostane nový rozměr. Bez znalostí to bude jen film o holce, co to má těžký. ()
Kdybych měla rozdávat Oskary za herecký výkon, tak malá Kokone by ho v každém případě dostala. To byl neskutečně nádherný výkon, nehledě k faktu, že se z obrazovky téměř vůbec nehnula. Podmínky v kterých musela pracovat a proč, byly pro mě neuvěřitelné. Všechny ty anabáze, kterými si musela projít, tak si myslím, že jiný by klesl nejen na duchu, ale i na těle, když vezmu v úvahu, že rýže byl už pro Ošin luxus. Ovšem pro ní byla každá situace výzvou, s kterou se rvala, co jí její dětské tělíčko i mysl dovolilo. Moc se mně líbil i její vztah k matce nebo k Šunsakovi, ale co jsem maximálně ocenila, byly doslova dechberoucí záběry kamery. To byla vizuální pochoutka. Jinak jsem měla pocit, že se tam neustále myla podlaha, nosily džbery vody a košťata museli zřejmě dennodenně fasovat nová, podle toho jak často jsem je viděla zametat, ale to je jen malý, úsměvný postřeh v tomto jinak dramaticky smutném příběhu. Je to silný příběh o síle ducha malé Ošin, který rozhodně ráda doporučím. ()
Na festivalu Eiga-Sai mi to sice nevyšlo, ale i tak po zhlédnutí v domácím prostředí nijak nelituji. Snímku sice chvilku trvá, než diváka vtáhne, ale kvalita má vzestupnou tendenci a nakonec tento drsný a smutný příběh pojednávající o těžkém údělu nejen chudých japonských žen na počátku 20. století zaujmout zvládá poměrně dobře. Působivé a tvrdé zpracování chudoby, zoufalosti, předsudků, pravidel, společenských vrstev, přizpůsobení se okolnostem a přijmutí osudu. 73% ()
"Maminko, ty pořád jen pracuješ a pracuješ. Nikdy se nezastavíš." "To je, co maminky dělají." ■ Asadoru ("ranní seriál") z let 1983-4 neznám, ale vůbec mi to nevadilo. Jediné, co bych vylepšil, je asi na dvou místech hudba, která zazněla až příliš rušivě. Jinak - dokonalé. Film utáhla na začátku natáčení osmiletá Kokone Hamada (narozená 31. 3. 2004). ■ Původní seriál (297 přibližně čtrnáctiminutových epizod) popisoval časové období od roku 1907 až do současnosti. Začínal v roce 1983 okamžikem, kdy se Oshin bez vysvětlení vydá vlakem na cestu do míst svého dětství, její vnuk se jako jediný z celé rodiny dovtípí, kam odcestovala, vydá se za ní a ona mu pak vypráví příběh svého života. JInak - Oshin z původního seriálu se objeví i v tomto filmu - v roli matky starší dívky, se kterou má Oshin neshody. ■ Trailer: https://www.youtube.com/watch?v=Jlej0Ueg_yA ()
Galerie (8)
Zajímavosti (4)
- Kokone Hamada, představitelka Oshin, byla vybrána z 2471 kandidátek. (Jirka_Šč)
- V pokoji starší dívky, který si Oshin prohlíží, je možné vidět čtyři kokeši panenky. Tři z nich mají bílý podklad, jedna je hnědá. Podobná kokeši panenka se vyskytuje i na začátku původního seriálu a vnuk Oshin se podle ní dovtípí, kam babička odcestovala. Panenky kokeši se od začátku sedmnáctého století prodávaly v lázeňských městech jako upomínka na pobyt - byly tak vlastně jedním z prvních reklamních dárkových předmětů v historii. (Jirka_Šč)
- Děj filmu se odehrává v letech 1907 a 1908. Původní seriál o 297 čtrnáctiminutových epizodách popisoval časové období od roku 1907 až do současnosti. Začínal v roce 1983 okamžikem, kdy se Oshin bez vysvětlení vydá vlakem na cestu do míst svého dětství, její vnuk se jako jediný z celé rodiny dovtípí, kam odcestovala, vydá se za ní a ona mu pak vypráví příběh svého života. (Jirka_Šč)
Reklama