Režie:
Thomas CarterScénář:
Scott Marshall SmithKamera:
Michael LohmannHudba:
John PaesanoHrají:
James Caviezel, Alexander Ludwig, Clancy Brown, Laura Dern, Michael Chiklis, Michelle DeVito, Jaren Mitchell, Richard Kohnke, Matthew Daddario (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Jim Caviezel (Umučení Krista) se představuje v roli středoškolského fotbalového trenéra Boba Ladouceura, který prožije sezónu, jež všechno změní. Jako trenér svým svěřencům vždycky vštěpoval, že vítězství neznamená vše. Teď ale s pomocí asistenta Terryho Eidsona (Michael Chiklis – TV seriál Policejní odznak) dokázal s týmem zvítězit ve 151 utkáních v řadě a i jeho úplně oslepila vidina pokračování rekordní série. Dokonce tolik, že mu ani nedochází, jak moc zanedbává svou manželku Bev (Laura Dern – Jurský park) a vlastní děti. Zlomový moment se ale blíží. Tým se potýká s krizí, zasáhla ho tragédie a hrozí, že bude všemu konec. Naštěstí se ale objevuje pozoruhodný nový hráč (Alexander Ludwig – Hunger Games), díky kterému si Bob znovu uvědomí, že týmové úsilí je víc než osobní sláva. (Bontonfilm)
(více)Videa (1)
Recenze (57)
Na Evropana zdaleka nedolehne ono opojení americkými národními sporty, jakými jsou za oceánem baseball nebo právě americký fotbal, kdy lidé na potkání sypou z rukávu statistiky, a soutěží, kdo vlastně dal v pětasedmdesátém v rozhodujícím zápase sezony homerun nebo touchdown. I proto tyhle kousky, kdy těžkotonážní borci padají do travnaté arény a kouč nervózně křičí opodál, až na výjimky (Vítězové a poražení) na mě příliš nefungují. Nepotřebuju zas a znovu sledovat, jak někdo v poslední vteřině udělá bod, jak někdo napíná zatraceně vážný ksicht, nebo tvůrci nechávají každý třetí záběr zpomalit. Když už něco, tak se raději podívám do nezkresleného zákulisí daného sportu, než na nějakou vítěznou šňůru. James Caviezel nikdy nebyl žádný charismatický bourák, režie není špatná, ale na nějaký hlubší zážitek to nebude. ()
Ten pravý charakter mužstva se nejlíp pozná tehdy, když se prohrává; v časech zlých spíš než v těch dobrých. Toť stará pravda platící univerzálně pro všechny týmové sporty, a je určitě jedině dobře, že se jí někdo - spolu s v(d)ěčným motivem kolektiv > jednotlivec - rozhodl takhle naťuknout. Co už bohužel pochválit nemůžu, je ta zjevná manipulace s divákem... 1) Dvě prohry ze dvou úvodních zápasů se vážně nerovnají "devastujícímu startu do sezony"; dokonce ani v případě mančaftu, co zrovna přišel o tak dlouhou vítěznou sérii. To se na mě nezlobte. 2) My všichni současní/bývalí sportovci moc dobře víme, čeho dovedou být schopní takoví fanatičtí tatínkové, ovšem tahleta posedlost jedním rekordem byla minimálně nevěrohodná; až bych možná hovořil o posedlosti posedlostí v podání autorů snímku. Zápas co zápas aspoň pět záběrů na běsnícího Ryanova otce, no to víte že jo. *sigh* 3) Chápu, že se rekonstruovaly skutečné události, ale aby se během prvních 40 minut hned čtyři postavy ocitly přinejmenším na hraně života a smrti, to na mě bylo přece jen příliš. 4) Novináři a komentátoři zde působí jenom jako takoví kašpárci ve službách osudovosti filmu. A jsou přitom dost dobře nesnesitelní. --- "You know why they call me Buster?" - "Cause you're stupid enough to let them?" ()
Americký fotbal je jedním z mála sportů, ve kterém se nadšeně slaví zranění soupeře. Avšak dle trenéra Ladoucera je to sport, který dokáže z hráčů vychovávat slušné lidi, což mi moc nesedí. Proto jsem s lehkou nedůvěrou sledoval mudrování o tom, že výhra ani rekord nejsou důležité. Jenže já jsem sportovec, pro kterého není důležité vyhrát, ale zvítězit a prohrát se může jen po podání maximálního výkonu. O tom však tento snímek není a já neumím skrýt lehké zklamání, protože pro sportovní filmy mám obvykle velkou slabost. ()
Sportovní film o tom , že jsou v životě důležitější věci než sport. Amerického fotbalu je tu pomálu, spíš se režisér zaměřil na psycholgii postav, ale stejně mám mnohem raději rugby než AF. Soustavné modlení před každým zápasem mírně ruší,ale neva , je to podle skutečné události. Líbilo se mi s jakou lehkostí zvládl svoji roli James Caviezel. Konec má něco do sebe....80% ()
Nesmírně slabý film, kdy to nejdůležitější je řečeno na začátku. Na Wikipedii o tom také něco najdete, stejně jako o trenérovi. Film se snaží hrát na emoce, ale je tak neskutečně prvoplánový, že to snad ani nemá cenu nějak kladně hodnotit. Laura Dern si tu v podstatě nezahraje, Jim Caviezel nasadil svůj tradiční trpitelský výraz. Filmy o boxu a baseballu jsou většinou skvělé, ale o americkém fotbalu očividně ne. ()
Galerie (18)
Photo © TriStar Pictures
![Na vítězné vlně - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/554/159554687_a286aa.jpg)
Zajímavosti (4)
- Původně byl jako trenér jednoho ze soupeřů týmu Spartans obsazen Sadarias Harrell, produkce se však později rozhodla obsadit jej do role fanouška, díky čemuž mohl propagovat svou sportovní značku. (willy1)
- Trenér Bob Ladouceur odešel do důchodu po 399. vítězství, kterého dosáhl jako trenér týmu Spartans De La Salle. (Akinom27)
- Film je inspirován skutečným příběhem střední škola De La Salle, která v letech 1992 až 2004 pod vedením trenéra Boba Ladouceura neprohrála v americkém fotbale jediný zápas, což celkem činí 151 vítězných her v řadě. Předchozí rekord činil 72 vítězných her v řadě jiného týmu. Škola i v době uvedení filmu držela rekord v počtu vítězných her v řadě. Jejich vítězná řada skončila 4. srpna 2004 proti Bellevulské střední škole. (Akinom27)
Reklama