Režie:
Bård BreienKamera:
Gaute GunnariHudba:
Chris Minh DokyHrají:
Svein André Hofsø Myhre, Liv Bernhoft Osa, Nils Jørgen Kaalstad, Ida Elise Broch, Per Schaanning, Kari Simonsen, Sven Nordin (více)Obsahy(1)
Hlavní hrdina Robert Bogerud (Svein Andre Hofsø) provozuje jednočlennou soukromou detektivní kancelář, ale zatím se nikdy nedostal k žádnému skutečnému případu. Všichni jeho potenciální zákazníci vždy zmizí v okamžiku, kdy Robert sundá svůj detektivní klobouk. Nikdo nevěří, že tento mladík, postižený Downovým syndromem, může vůbec něčeho v detektivní branži dosáhnout. Dokonce si to odmítá byť jen připustit i jeho otec, který je skutečným policejním vyšetřovatelem. Nakonec se ale Robertovi podaří sehnat první případ. Legendární bruslař Olav Starr záhadně zmizel. A příbuzní si vybrali pro jeho nalezení právě Roberta. Potřebují totiž pokud možno co nejvíce neschopného detektiva, a to jen proto, aby uklidnili senilní babičku. Na takový úkol jim Robert připadá jako ideální týpek. Ale když jim předvede svůj způsob vyšetřování, jsou hodně překvapení. Robert má svoji metodu, která spočívá v tom, že se vžije do zmizelého Olava a pokračuje v jeho životě od okamžiku, kdy se ztratil. Zjistí tak, že pohřešovaný byl ve své rodině vystaven nedostatku lásky a že se z něj stal podvodník s vážnými problémy s alkoholem, který také prodává svým zákazníkům vakuové pumpy pro zlepšení erekce a krém na zvětšení prsů. Čím bizarnějších rozměrů Robertovo pátrání po Olavovi nabírá, tím více se ukazuje, že zdaleka není tak hloupý, jak by se mohlo zdát. (Cinemart)
(více)Videa (3)
Recenze (71)
Detektiv Down mě zklamal po všech stránkách. Nefunguje ani jako detektivka a ještě méně jako komedie. Rozpoznal jsem momenty, kdy jsem se měl zřejmě smát, ale až na vzácné výjimky mi do smíchu nebylo. Humor mi zkrátka absolutně nesedl, detektivní zápletka byla jednoduchá a co hůř, doplněná o nezajímavý tisíckrát přemletý vztah syna a otce podle klasické šablony. ()
,,NAKONEC TO VYŘEŠIL MONGOLOIDNÍ DETEKTIV...“ /// Mongoloidní detektiv, noirová atmosféra, pomalý (uondaný) tempo a slaboučkej (detektivní) případ. Robert to nemá lehký. Ovšem s ním to taky není lehký. Stejně jako s tím filmem. Možná to nemá smysl brát jako detektivku. Nebo jako komedii. Třeba to má jen ,,mile“ upozornit na to, že postižení lidé jsou taky jenom lidé, kteří potřebují lásku. A smysl života. (a taky že jsou schopní dotáhnout věc k orgasmu.) Festivalová handicapovaná filmařina, vod který se spíš vočekávaj ty ,,tři“. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Je hezký, když je ve filmu někdo postiženej víc než postiženej. 2.) Mám Downa. Můžu bejt detektiv? 3.) Thx za titule ,,dunkin“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Svérázná pocta žánru noir. Musím smeknout klobouk před hlavním představitelem a hlavně před režisérem. Film je působivý a jeho děj několikrát ozdobí vskutku dokonale groteskně-absurdní vtip, při němž se divák kácí smíchy. Nicméně, kratší stopáž či větší propracovanost druhé poloviny by filmu jen prospěly. Tři hvězdy a kousek. ()
„Někdy jsem byl na vážkách to vzdát. Ale nemohl jsem to udělat. Jediné, co jsem potřeboval, byl případ. Skutečnou záhadu. Pak bych jim všem ukázal…“ Robert je tak trochu jiný detektiv, co se vám převleče do oblečení pohřešovaného muže, začne při večeři nesnesitelně zpívat, hrát s babi prší, vleze do vaší postele, nabízí bonbon, když vás uhodí…má prostě svoji metodu. A mě hlavní hrdina bavil i svými vnitřními „drsnými“ promluvami. A parodující odkazy na staré detektivky v podobě špinavých ulic, zpustlého baru, patřičně vyzdobené detektivní kanceláře, stylového ohozu a jazzové hudby na pozadí zas potěšily. Zároveň film plně využívá společenských předsudků vůči lidem s Downovým syndromem…Robert je všem pro smích, nikdo ho nebere vážně, ale cesta za uznáním a vyřešením případu je trnitá, a to on dobře ví! Detektiv Down je svěží krimi komedie, která má slušný nástup, avšak s přibývajícím časem čím dál víc ztrácí humor i dech. Bohužel až tak moc, že ke konci diváka nudí. Což je škoda, tajně jsem doufal ve víc, takhle je to jen na lepší průměr. ()
Nejlepší noir od Čínské čtvrti? Ne. Jen Breienovo pokrašující tažení proti pozitivnímu myšlení. Dokonce možná proti myšlení vůbec. Filmař, který kvůli realizaci záměru, jenž navazuje na očistné zlo předchozího díla, musel nejspíš upsat duši ďáblu, se nepřetržitě pohybuje na velmi tenkém ledě - nepadnout do pasti sterilní korektnosti a připravit diváka o všechnu tu legraci plynoucí z vyšetřování mongoloidního detektiva. Na straně druhé hrdinu nezesměšnit. Sadisticky věřím, že nebýt této vůle, té legrace mohlo být dáááleko víc. Jestliže se mu vyvážit oba záměry povedlo, nebylo to zadarmo. Detektiv řadu dílčích záhad rozlouskne, líže femme fatale, vede se mu skvěle, vede dokonce filosofické řeči - nad věrohodností takových dějů se vznáší velký otazník. Celkově je to jedno deus ex machina za druhou. Přistoupíte-li ale na Breienovu hru, v níž je detektiv katalyzátorem umocňujícícm mrzáctví ostatních postav, film dává dokonalý smysl. Čtyři-a-půl za původnost, odvahu a odhodlání. ()
Galerie (35)
Zajímavosti (4)
- Obsadit hlavní postavu bylo obtížné. Režisér objížděl ústavy po celém Norsku, kde hledal správného člověka s Downovým syndromem. (morgos)
- Hoci sa dej odohráva v Osle, pre natáčanie si nórsky režisér zvolil Prahu a okolie. (Raccoon.city)
- Film se natáčel v České republice díky finančním pobídkám. Režisér dal přednost Česku před Maďarskem také díky tomu, že jeho předchozí film Kurz negativního myšlení (2006) u nás slavil velký úspěch. (morgos)
Reklama