Režie:
Stephen FrearsKamera:
Robbie RyanHudba:
Alexandre DesplatHrají:
Judi Dench, Steve Coogan, Sophie Kennedy Clark, Mare Winningham, Barbara Jefford, Ruth McCabe, Peter Hermann, Sean Mahon, Anna Maxwell Martin (více)Obsahy(2)
Pozoruhodná cesta dvou velice odlišných lidí za tajemstvím, které bylo skryté půl století. Martin Sixmith (Steve Coogan) je bývalý zahraniční korespondent BBC, který přišel o práci. Shodou náhod se mu do rukou dostává možnost odhalit příběh, který by mohl být jeho životní reportáží. Jeho klientkou se stává sedmdesátiletá svérázná a osobitá irská dáma Philomena Lee (Judi Dench). V 50. letech jako náctiletá otěhotněla a porodila syna Anthonyho. Aby ho mohla vídat alespoň hodinu denně, žila a pracovala v klášteře pro „padlé ženy". Když byly Anthonymu 3 roky, byl Philomeně násilím odebrán, dán jeptiškami k adopci a poslán do Ameriky. Philomena strávila 50 let marným hledáním svého dítěte. Philomena a Martin se společně vydávají na neobyčejný výlet. Philomena je upřímná, bezprostřední paní, která bere lidi takové, jací jsou. Přes všechny životní strasti si stále zachovává optimismus a víru. Naproti tomu je Martin světaznalý, vzdělaný muž, který je zvyklý na společnost významných a bohatých lidí. Ztráta milované novinářské práce v politických sférách z něj udělala cynika. Při hledání Philomenina ztraceného syna se od sebe navzájem učí, konfrontují své rozdílné názory a jeden druhému otevírají nový a jiný pohled na život. (Bioscop)
(více)Recenze (253)
Philomena ponúka neobyčajný príbeh popretkávaný veľkým množstvom silných myšlienok. Judi Dench úloha moc pristala a predpokladám, že si ju celkom užívala. Páčil sa mi aj ten ostrovný humor, ktorý by som asi v tomto type filmu nečakal. ()
Neuvěřitelný film, nikdy jsem neměl církev rád a po tomto filmu ji nemám rád ještě víc, protože je to HNUS! Můsím vyzdvihnout famozní herecký výkon Judi Dench, pro kterou to byla asi jedna z životních rolí. Celý film je velice poutavý a zároveň i smutný, že chvilkami i slzičku uroníte. Takže já jsem byl velice spokojen 85% ()
Příjemný film se dvěma skvělými herci. Dojemný příběh, který ale příliš netlačí na city diváka.Jemně a citlivě použitý humor. Prostě dobrá podíváná, které kraluje Judi Dench. Dávám 80%. ()
Trailer vypadal moc dobře a po jeho shlédnutí jsem si říkala, že to bude dojemný a milý příběh, a to také byl. A v tom je ten problém, nic víc z toho nevytáhnete. Chápu, že je to podle skutečné události, že tyhle věci jsou až nelidsky těžké, ale v tomhle snímku vybíjíte dřív, než nabijete, a to si myslím, že se dalo z takového dramatu vytáhnout více střelby. J. Dench je mistrózní herečka, a nebýt ji, mělo by to všechno ještě o něco menší Dram..Knihu jsem bohužel nečetla, takže nemůžu porovnat. Za mě tedy menší zklamání, a přesto, že tohle mohl být ve svém žánru favorit pro rok 2013, víc, než 3, 5 * dát nemůžu, ()
No taková Pošta pro tebe. Tento typ emocí jde trochu mimo mne. Navíc mi připadalo moc schematické rozdělení: jednoduchá žena z chudých poměrů, bez vzdělání, se zálibu v červené knihovně ale zato se srdcem na dlani, versus vzdělaný novinář, opovrhující podbízivými dojáky, člověk, který má rozhodně dál k odpuštění než k ostrému slovu. A Judi Dench jsem tu jednoduchou nevzdělanou ženu opravdu nevěřila. ()
Spin-off ;-) k tomuto filmu, jen ne tak působivý. ()
Úsměvný film, který ale pojednává o kruté minulosti... ()
Takové tradiční drama o hledání ztraceného syna podle skutečné události. Nic tu vyloženě nepřekvapí nebo nenadchne, ale po řemeslné stránce je to naprosto v pořádku s fajnovým hereckým obsazením. Kdyby se jednalo o nějaký originální příběh a ne převyprávění skutečné události, byla by kritika nepříliš větveného příběhu na místě, avšak v tomto případě nemá cenu film zbytečně shazovat – prostě jen poctivě odvypráví danou látku, bez nějakých zbytečných odboček. A myslím, že ty nejsou zrovna u tohoto příběhu potřeba. Takže nakonec poměrně solidní film, který plní svoji funkci a poskytuje kritický komentář vůči křesťanství. Není to nic, co by se vám nějak výrazně zapsalo do paměti, ale proč ne – 7/10 ()
Spoilers allert..... Dokonalý film na dokonalé nedělní dopoledne, kdy mám prostor a náladu na lidské příběhy, které jdou po po/citech. V podstatě klasický příběh o hledání adoptovaných dětí, nebo biologických rodičů. Tady v tom případě se Bůh ( sice nevím čí přesně, ale to je fuk:)) rozhodl napsat ještě příběh o adoptovaném, veleúspěšném gayovi, který byl nucen svou orientaci tajit a zemřel na aids. Jako by to napsal autor nějaké té knihy, které měla Philomena v oblibě:)) Co dělá příběh tak silným, že jsem se od něj neodtrhla, je moje velká oblíbenkyně Judi Dench a pro mě neznámá tvář Steve Coogan. Ti tady naprosto excelují - nesou film bez jediného zaváhání. V úvodu zaperlilo několik situací, kdy jsem vybuchla smíchy a málem nemohla přestat, postupně se legrace vytratila, ale ne zcela - laskavý humor, jakási nenápadná esence laskavosti byla přítomna po celý film a nejspíš ona způsobila, že se mě film dotýkal. Ne nějak do extrémů, abych se u toho vztekala nebo brečela. Dotýkal se mě tak akorát, nechával mi prostor a nikam mě netlačil. Vyústění filmu bylo dokonale vyvážené, ani úplné odpuštění a zapomnění (které má pachuť rezignace) ani ohnivá pomsta a krev, prostě služba Pravdě tak, jak by měla být samozřejmá pro všechny, obzvláště pak pro ty, kteří ji kážou z pozic jakési umělé mravní nadřazenosti. Hudbu Alexandre Desplata už nějaký týden poslouchám ze soundtracku, takže tady to bylo setkání se starým známým a byla stejně geniální s filmem jako bez něho. Za ten smích a za tu laskavou jemnost, která se mě dotkla, dávám i tu pátou star. ()
Tak buď byl tento snímek přiznanou "hárlekvínkou" (pak dávám standardní ★★). a nebo je to něco, co si hraje na kdo ví co (a v tom případě dávám slabší ★★), no každopádně je to tak na ★★ a k danému tématu doporučuji film Magdalene Sisters. Ale jen pro dietáře, kteří to nepotřebují s cukrkandlovou polevou. ()
Přesně můj žánr, který bohužel třeba na takových oscarech nemá možnost uspět. ()
Pomalu plynoucí podivaná, nenabízí příliš poutavý příběh, ne že by byl špatný, ale je takové bez emocí, snadno čitelný, předvídatelný, nic co by upoutalo pozornost, Oscarová nominace je mi záhadou. ()
Ze začátku totální nuda, ale čím víc se to celé blížilo ke konci, tím lépe jsem se u toho cítil. A to především díky oběma hlavním postavám, jejichž vzájemný kontrast byl tím, co drželo film nad vodou. Z pro mě ne zcela zajímavého tématu se tak vyklubal milý a dojemný příběh o hledání ztraceného syna a byť tady nominacím Akademie příliš nerozumím, ztráta času to rozhodně nebyla. ,,Fucking catholics... Sorry." ()
Pomalé, aniž by vleklé, vypointované i bez wtf zvratu na konci; především ale lidské příjemně i nepříjemně zároveň, čímžto dost věrohodné, takže ani cynik jako já tím neopovrhne a odpustí některé velmi nepřesné technické detaily. A ano, všecko to funguje hlavně díky Judi Dench, co si budem nalhávat. ()
Filmy založené na skutečné události mám ráda. Dodávají mi určitý pohled na svět a rozmanitost životních situací, proto mě „Philomena“ zaujala už při samotných nominacích na Oskara. Říkala jsem si, že to je přesně ten druh filmu, který mě určitě zaujme a něco ve mně zanechá. Jenže opravdu se tak stalo? Možná se nedokážu nad některé věci povznést, ale ten ateista zakořeněný hluboko ve mně, se vztekal jako bobr, kterému vykáceli půlku stromového porostu, když viděl, jak hlavní hrdinka mlčky přihlížela všemu tomu zlu a křivdám, které na ni byly páchány a ještě za to obviňovala sebe samu. Nikdy nepochopím některá ta katolická dogmata, která lidem zakazovala používat mozek či city, ale pouze stanovila, co je správné a co už ne. Ačkoliv jsem hodně tolerantní, zastávám názor, že je velká spousta věcí, ve kterých církev napáchala daleko větší zlo, než lidé, kteří se k bohu nikdy neobraceli. A tato situace je typickým příkladem. Takže v případě tohoto snímku, jsem naprosto souhlasila s postojem novináře – ateisty a jeho tichý osobní boj se silně věřící Philomenou jsem podporovala a naivně doufala, že Philomena konečně dostane rozum a pochopí, že ona rozhodně není tou, která by se měla omlouvat. Na jednu stranu bych film zařadila k hodně silným snímkům, ale na stranu druhou mě zas ničím zvláštním neuchvátil, proto se stále nedokážu rozhodnout, zda si nominaci zaslouží či nikoliv. Důvod, proč se tento snímek na seznamu objevil, je jasný. Philomena až šablonovitě kopíruje kritéria, podle kterých snímky hodny Oskara bývají vybírány. Silný příběh, mezilidské vztahy vs. křivdy, kterých se jiní dopustili na hlavních hrdinech, silné herecké obsazení, ponurá atmosféra, řešení světového problému, přirozená forma dojetí – splněno. Proto o nominaci není pochyb. Teďka je jen na každém z vás, aby si sám utvořil názor na toto katolicky říznuté drama. ()
Po nenominování Rush na Oscara, jsem to přál právě tomuhle snímku. Skvěle napsaná a zahrané a se skvělým scénářem. Velmi emotivní a nádherná atmosféra po celou délku filmu. Opravdu vynikající filmový zážitek. ()
Naprosto přirozená Judi Dench v roli, která jako by jí byla šitá na míru. A vedle ní Steve Coogan, který svým vtipem a charismatem dodává filmu šmrnc. Na to, jak je ten příběh jednoduchý, až banální, jsem se ani chvilku nenudila... vlastně jsem se výborně bavila. ()
Philomena aneb O lži v umění... Po zhlédnutí filmu si člověk řekne: Je tohle vůbec možné? Ale spousta věcí mu tam nějak nesedí a pak mu začne vrtat hlavou spousta otázek, k jejichž zodpovězení si musí vyhledat spoustu informací na netu (viz první věta komentáře), než posléze zjistí, že spousta věcí byla úplně jinak, než jak jsou ve filmu vylíčeny (jakkoliv má scénárista samozřejmě právo na jistou autorskou licenci). Ovšem jestliže film deklaruje, že je natočen podle skutečné události, pak bychom měli vidět mnohem méně fikce a mnohem více reality. Takhle jde jen o další ateistické kopnutí do jedné ze tří hlavních věrouk - samozřejmě do té, u níž jediné jsou si autoři jisti tím, že jim to projde beztrestně... ()
Silný příběh dle skutečné události, výborně zahraný Judi Dench. Prokleté jepichy na začátku padesátých let prodávaly děti svodobných matek, které držely v "zajetí" jako novodobé otrokyně Magdaleniných prádelen. Philomena pátrá celý život po svém synovi a teprve na sklonku života se dozví pravdu. Pravdu o tom, že syn se dopátral o svém irském původu a pravdu o tom, že jepichy osudy lidí zamlčovaly a lhaly. Hodnota příběhu pro mě spočívá v tom, že syn svou identitu hledal, hledal svou matku, byl gay, stal se i poradcem amerických prezidentů. Nebudu lamentovat nad tím, že měl snímek menší gay obsah nebo film za to třeba i "trestat" v hodnocení, jsou mi zcela volné ty "smysluplné" recenze novodbých filmových "kritiků", rádců a všeználků na ČSFD, co za svůj život natočili tak maximálně jak kadí jejich pes někde u patníku. Pro mě film znamenal velkou hloubku člověčenství, lidství ... 91099 ()
Nejhorší jsou BB - bigotní blbci.Historie stará jen 60 let, věřit se nechce. ()
Reklama