Režie:
Alejandro González IñárrituScénář:
Guillermo ArriagaKamera:
Rodrigo PrietoHudba:
Gustavo SantaolallaHrají:
Emilio Echevarría, Gael García Bernal, Goya Toledo, Álvaro Guerrero, Vanessa Bauche, Humberto Busto, Rosa María Bianchi, Adriana Barraza (více)Obsahy(1)
Octavio miluje ženu svého bratra a je pevně rozhodnut s ní uprchnout. Zoufale potřebuje peníze, a když se ukáže, že jeho milovaný pes Cofi je výborný zabiják, bez váhání ho přihlásí na krvavé psí zápasy, které dobře vynášejí. Daniel opouští svou ženu, aby mohl žít s mladou dlouhonohou modelkou Valerií. Jejich nový exkluzivní byt se ale zakrátko změní v nesnesitelné vězení a stane se smrtící pastí pro Valeriina malého chundelatého pejska Richiho. Bývalý komunista a partyzán El Chivo se po letech strávených ve vězení živí jako nájemný vrah. Jeho jedinými společníky jsou toulaví psi, které sbírá na ulici a léčí jim jejich rány... Tři příběhy se proplétají stylem připomínajícím Pulp Fiction, aniž by se však režisér tohoto strhujícího mexického filmu, jenž byl nominován na Oscara, snažil kohokoli kopírovat či napodobovat. Originálním způsobem líčí několik lidských osudů, jež se protnou ve scéně fatální dopravní nehody, která celý film otevírá. Tarantinovsky spletitá story uchvátila svou energií a výsostnou filmařinou i členy Akademie, kteří film nominovali na Oscara. (Magic Box)
(více)Recenze (632)
Skvělé zpracování, dobré náměty... Kladu si otázku, co v šechno vydrží opravdová láska... Ale psí zápasy mi to překazily, i když dobrý pes může být velmi milován... Hlavně abys neměl díru v podlaze... ()
Skvělý povídkový film o mexické společnosti, lásce i nelásce ke psům a měřítku lidských hodnot. Ti psi mi z toho zase vycházejí lépe než lidé. ()
Narozdíl od stále zmiňovaného Pulp fiction je tento bravurní snímek natočený zcela navážno, což mu dává drobné body navíc. Musím dodat, že Amores perros jsem viděl až po zhlédnutí 21-ti gramů a moje očekávání byla opět téměř beze zbytku naplněna. Famózní režisérská práce, tempo se mění v neobvyklých sinusoidách a děj je absolutně nepředvídatelný. I prostřední, poněkud rozvláčný, příběh s hledáním psa Ritchieho pod podlahou v sobě skrývá zvláštní mysteriózní nádech. A konečné rozhodnutí a proměna starého nájemného vraha ve mně vyvolaly opravdu velmi silné emoce. Působivý snímek stojí za několikero podívání. ()
Hrozne sa mi páčilo, ako sa príbehy pekne prelínali a nielen raz, ale režisér sa vracal k osudovému okamihu viackrát. Poctivo odvedená práca všetkých zúčastnených, i keď tej modelke v druhej časti som mal chuť vylepiť. ()
Když se tak dívám po sociálních sítích, co tam lidi uvádějí za oblíbený film, tak v hodně případech se tam objeví název tohoto a ani se nedivím, skvělý, emotivní, myslím si, že i možná realistický, asi to tak v Mexiku chodí, protože tam jsou dost dost drsné podmínky. Příběhy se proplétaly a výborně do sebe zapadaly - chvála tvůrcům. Jediné, co bych vytknul, bylo, že při natáčení trpělo hodně psů. 95 % ()
Najväčšou komplikáciou pri snahe o objektívne zhodnotenie Amores Perros je fakt, že z Iňarrituovej trilógie som ako prvých videl 21 gramov, ktoré sú bezkonkurenčne najkvalitnejším dielom, či už z hľadiska detailnej prepracovanosti scenára, dokonalého strihu, umožňujúceho dynamizáciu navonok pomerne jednoduchého deja, či slávneho hereckého obsadenia počnúc Seanom Pennom, Naomi Watts a najmä Beniciom del Torom. Amores Perros (podobne ako ďalšie dve "pokračovania") ťažia najväčšmi z typicky Iňarrituovského štýlu - viacero prelínajúcich sa príbehov najmä zo sociálne slabšieho prostredia, zameraných na hlbšiu analýzu charakterov a života hlavných protagonistov. V tomto prípade pôsobí mierne deštruktívne podtext s dôrazom na psov, ale predovšetkým v príbehu o supermodelke dokonale splňuje účel a prezentuje, čo všetko môže spôsobiť doslova až posadnutosť domácimi zvieratami. Práve táto časť je pre mňa, na rozdiel od väčšiny, najvierohodnejšia, najuveriteľnejšia a najreálnejšia. Precízna ukážka toho, ako láska nie je len cesta za slávou, krásou alebo bohatstvom. Charakterovo, emocionálne a v kontexte s témou a titulom diela zasa dominuje záverečný príbeh. A hoci strih príbehov, ich prelínanie a celková kompozícia diela je jednoznačne zaujímavejšia a pútavejšia ako u Babela (jeho vysokému hodnoteniu doteraz príliš nerozumiem, považujem ho už skôr za kalkuláciu s cieľom postaviť dej na úspechu predošlých dvoch snímkov, o čom vypovedá miestami až prílišná vykonštruovanosť scenára, najmä čo sa týka často až nepodstatnej spojitosti jednotlivých príbehov), stále zaostáva za 21 gramov, ktoré sú dodnes vrcholom Iňarrituovej tvorby. Ale i tak ide o vysoký nadpriemer a v rámci žánru i napriek dlhej stopáži o atraktívny a svižne ubiehajúci film. Ak by som si však mal zvoliť spomedzi trilógie len jeden snímok, jednoznačne vyberám 21 gramov. A vôbec nie kvôli hviezdnejšiemu hollywoodskemu obsadeniu, ale predovšetkým vďaka dejovej prepojenosti, ktorá dosiahla vrchol dokonalosti (hodnotenie trilógie: 21 gramov: *****, Amores Perros: ****, Babel ** a pol). ()
škoda, že jsem tenhle film viděl až v roce 2013. za těch třináct let totiž eště přibylo filmů, který tenhle způsob vyprávění skrze prolínající se příběhy zvládlo mnohem líp. prostřední příběh byl dost mimo, zvlášť tím, jak prudce zbrzdil slušně odsejpající děj. Amores Perros bylo pro Iñárritua skvělým odrazovým můstkem, jak do Hollywoodu, tak k lepšímu zpracování dalších filmů ()
Velice ambiciózní prvotina po mnoha směrech významného mexického režiséra Alejandra Gonzáleze Iñárritua, jenž dokázal úžasným způsobem vystihnout pravou životní depresi. Tři vzájemně provázané, neustále se proměňující a od sebe se odvíjející povídky, které spojuje hlavně jedna bouračka, ukazují mnohé tváře největší aglomerace na světě, Mexica City, kde mimochodem žije možná až na 40 milionů lidí. První část o Octaviovi v milostném trojúhelníku ukazuje chudší poměry, ve kterých žije většina obyvatel megalopole, kteří musí vydělávat jak jen se dá, proto se také připlete do psích zápasů. Ta druhá zase popisuje pravý opak, relativně zajištěný muž uteče od rodiny, aby mohl žít s jednou nejkrásnějších a nejúspěšnějších žen Mexica, jenže ani zde se idylka nekoná dlouho a pes v tom má opět velkou roli. No a příběh poslední, a můj nejoblíbenější, pojednává o notně zanedbaném muži, který sice vypadá jako bezdéčko, kterého dostihla vlastní rudá minulost, ale ve skutečnosti se zas až tak špatně mít nebude. Závěrečných třeba čtyřicet minut je pak už jen skvělá one man show Emilia Echevarríi. ()
Pro mě zkrátka jeden z nejlepších filmů - charaktery postav, autentické herecké výkony, skvěle poskládané příběhy, jejichž závěr si musí každý domyslet... paráda ()
Dávam 60%, ale len vďaka záverečnej poviedke. Prvá časť je nezaujímavá, pohľady na umierajúcich psov /aj keď nie naozaj/ mi nerobili dobre, a jedine posledných 5 minút možno hovoriť o napätí. Druhá časť..., vlastne ani neviem aký mala význam, načo tu bola a aký mala vôbec kontext s ostatným dejom okrem havárie. V tretej časti už možno hovoriť o napínavom thrillere a istej depresívnej atmosfére. Ale prečo sa film volá tak, ako sa volá, to neviem. Buď mám už napozeraných príliš veľa násilných filmov, alebo tu fakt nebolo nič také kontroverzné a zarážajúce aby si to zaslúžilo až toľkú pozornosť,..okrem psieho utrpenia tu nič na zamyslenie ani nie je. Ja ani netvrdím, že to je zlý film, ale zaujímalo by ma prečo tu je toľko štvoriek a pätiek. ()
Iñárritu mi nesedl ani tady, ani ve filmu 21 gramů. Mám z něj divný pocit... Jedině poslední povídka už konečně nebyla to jeho ujetý psycho. ()
Určite zaujímavo spracovaný film. Avšak historky nemali taký svieži nádych ako napríklad v Pulp Fiction. ()
No, nebylo to nejhorší, ale místy jsem se nudil. Hlavně v příběhu Dana a Valerie. Některé jiné epizodky neměly konec, a protože v celém filmu nebyla jedna jediná sympatická postava, dostává snímek jen lepších 40 %. ()
Úvod trochu nudný a neobjasnený, začína sa vysvetľovať až v strede filmu. Typický mexikánski: zbrane, krv náslie a sväté obrazy po stenách, čo si odporuje (Ján Pavol II) a záber na platňu kde sa pečie mäso, po ktorej tečie krv. Do toho prichádza príbeh tajomného bezdomovca so psami. Ďalšia dejová línia odvíja psie zápasy, kde je topka rotvajler. Octavio v milostnej scéne s brachovou tlstejšou frajerkou, uvidíme prsia a čipkované nohavičky. Prichádza ďalšia dejová línia: modelka s milencom: "nejdeme se brát, ale díte už máme" - čokla. "Uvaríš něco?""Radši ne, víš že všechno pripálím". Teraz príde nehoda zo začiatku filmu, kde sa všetky dejové línie stretávajú. "Když chceš rozesmát Boha, mluv o svých plánech". Bezďák zachráni rotvajlera, ťažko ho sklame až k slzám, medzi scénami čierne prestrihy, akoby sa pokazila telka :) v pozadí hrá Rolling stones. Záver s miernym až silným morálnym odkazom. ()
Přechod mezi jednotlivými povídkami je celkem dobře zvládnutý, ovšem absurdita psích zápasů bylo slabší místo tohoto filmu.Jako celek je to však působivé.. Láska je fuckt kurva.... ()
Mnozí zde rozebírají, jak byly jednotlivé příběhy zajímavé a jak byl který z nich lepší než ten druhý a nebo, že druhá epizoda o lékaři byla ta nejhorší, jiný zas hovoří o tom, že ta byla zase ta nejlepší. Domnívám se, že je úplně jednom která epizoda byla nejlěpší a která naopak nejhorší. Důležité je brát film jako celek, který je na(ne)štestí složen z mozaiky více či méně zajímavých příběhů. Je celkem logické, že když postavíte vedle sebe cokoliv, co se dá vzájemně porovnávat, zjistíte, že jedno je lepsí než to druhé. Proto i některé epizody se mohou zdát horší, ale to se dalo pžedpokládat již předtím, než jsme začali film vůbec sledovat. Důležité je to, jaký je celkový dojem z filmu. nemůžeme vytrhávat jednotlivé části snímku a říkat, že ta se líbila, ta se nelíbila. Záměrem bylo odehrát příběh složený z mozaiky několika na sobě závisejících epizodách, měli bychom proto hodnotit film jako celek, protože tvůrci nám záměrně ukázali jednotlivé paralelní děje dohromady a ne každý zvlášť v samostatných filmech. Celá dějová linie se pohybuje a bloudí mezi třemi nezávisle na sobě existujících příbězích, které spojují dvě věci. První z nich je láska v podobách zrovna ne příjemných a druhým jsou psi. Když se budu snažit nějak zhodnotit jednotlivé příběhy jako ostatní, ačkoliv to asi není nejlepší způsob hodnocení filmu, paradoxně by mi vyšla jako nejhorší hned první epizoda a muži, který miluje ženu svého bratra. Zajímavým lákadlem se mohou zdát zápasy psů na smrt, ale pokud se zamyslíme víc nad tím, proč tam vůbec byly, napadne nás pouze to, že si díky nim Octavio vydělával peníze na to, aby mohl utéct s ženou jeho bratra. Jiný hlubší smysl tam psí zápasy neměly. Expresivnost záběrů na samostatné zápasy a mrtvá těla byly sice zajímavé, ale jinak měly spíš jen funkci kulisy, která diváka zabaví a on bude nad samotnými záběry trnout. Kromě zpestření děje nebyl pro tak sugestivní vyobrazení zápasů jediný důvod, protože samostatná krutost zápasů nebyla propojena na jiné události filmu, kromě té popsané již výše. Samotný příběh první epizody navíc působí velice naivně a námět velice otřepaně. Ale v tomto případě to vůbec nevadí, protože samotný naivní děj je zasazen do velice zajímavého prostředí periférie dnešního Mexico City, ve kterém už nepůsobí tak schematicky jako kdyby byl zasazen do prostředí typického pro většinu amerických filmů. Postavy navíc nepředstavují žádný značný posun dopředu, jejich příběh se postupně odehrává sice akčnějším tepmpem než ostatní, ale jinak je velice předvídatelný už díky prvotní zápltece, která se drží jasných konvencí bez sebemenších zvratů. Původní epizoda byla jistě nejzábavnější, nejšokující, stylově natočenou, nejakčnější, ale nehodnotil bych ji jako nejlepší (no i když,...:-) Druhá epizoda, která se tváří nudněji než první, je ale o poznání zajímavější, protože v nich sledujeme význačný posun v jednotlivých charakterech, konflikt mezi společenským řádem, rodinou a vlastním srdcem. Zvláště zajímavé mi připadalo, jakým způsobem byla nastíněna psychika modelky, která postupně propadá panice nad ztrátou psa, který je uvězněn pod podlahou (pes byl také možná nejzajímavější moment v celém dilmu) i jejím přítelem, který řeší hlavně konflikt mezi svým vlastním svědomím. Poslední povídka byla určitě ze všech nejsložitější, protože pochopit jednání a chování a hlavně psychiku jejího hlavního hrdiny je velice problematické. Ten je na jednu stranu ukazován jako milující otec, který zápasí s tím, že se z něj stal bezdomovec, na druhou stranu zabíjí pro peníze bez jiného motivu než jsou peníze. Otázkou je, zda tyto dva protiklady bez nejměnší vazby na sebe jde k sobě dát a utvořit s těchto dvou vlastností jednu postavu, která má divákovi připadat kladná. Opět se zdá, že jmenovka „nájemný vrah“ byla hlavní postavě přidána tak trochu na efekt jako syrové psí zápasy v první epizodě. Ale na druhou stranu fakt, že byl nájemným vrahem značně oživovalo děj a místy jej tvožilo i napínavým. Největším kladem na třetí epizodě bylo to, že její hlavní hrdina byl jen jeden, a proto se na výbornou povedlo rozvinout jeho příběh a zaznamenat tak jeho psychický posun a celkově otevřít jeho duši a učinit tak tento příběh nejemocionálnějším ze všech tří. () (méně) (více)
Nemůžu jinak. Innarítu má neuvěřitelný cit, díky kterému dokázal Amores Perros skvěle udržet až do samotného konce, tak, že mi to vůbec nepřišlo tak dlouhé, jaké to ve skutečnosti je. První příběh o bojových psech byl perfektní, druhý o modelce po automobilové nehodě chvílemi ztrácel, ale třetí, který popisoval život bezdomovce, opět dominuje. Mám nového oblíbeného režiséra, teď si jdu opravit můj Admin... 95% ()
Mno newim newim, jasně, Alejandro González Inárritu je super, ale tohle mě nějak nevzalo. Z každý strany slyšim chválu, ale pořád mi to nedochází. Uznávám, že příběh dobrý i propletení bylo slušný, ale pořád si myslím, že propletení v Pulp fiction bylo efektivnější. Zkrátka si myslím, že film je dost přeceňovaný. I tak ale těch 2,5 hodin nelituju. Alespoň jsem si rozšířila obzory. ()
Iňarritu je dobrý režisér. ()
Reklama