Režie:
Andrej ZvjagincevKamera:
Michail KričmanHudba:
Philip GlassHrají:
Jelena Ljadova, Vladimir Vdovičenkov, Alexej Serebrjakov, Roman Maďanov, Anna Ukolova, Sergej Pochodajev, Kristina Pakarina, Igor Sergejev, Valerij Griško (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Kolia žije v malém městě blízko Barentsova moře na severu Ruska. Hned vedle domu, kde žije se svou mladou ženou Lilya a synem z prvního manželství, má vlastní autoopravnu. Avšak starosta blízkého města, Vadim Shelevyat, ho chce o dům, pozemek i práci připravit. Kolia se nenechá koupit, je neústupný a odmítá se vzdát. Nejen majetku a vlastní půdy, ale i veškeré té krásy, která ho již od dětství obklopuje. Vadim se stává stále více agresivním. (Film Europe)
(více)Videa (12)
Recenze (325)
Film s tak bezvýchodným koncem, jakých se vidí málo. Člověk proti byrokracii a zkorumpovaným úřadům a pokrytectví církve, která ještě říká těm ožebračeným, jak mají nést svůj úděl s hrdostí jako Jób (kterého bůh na výzvu ďábla připravil o všechno, aby jej otestoval, zda mu zůstane v srdci věrný). Zkrátka téma, které je nám bytostně vzdálené a neznámé a musíme za ním jezdit až do cizokrajného Ruska což :). Co je na filmu lidské a sympatické je to, že postavy jsou představeny komplexně, ne jako jednorozměrné figury, a tak hlavní hrdina Kolja není zrovna učebnicový typ filmového hrdiny, pije, občas se hádá se ženou, přesto však má v sobě kus lidskosti a schopnosti poznávat pravdu a přetvářku. Zato starosta je bezcharakterní hajzl Bobligova typu, který si dary církvi hojí své svědomí. A církev tomu všemu žehná, káže o Ježíšově pravdě, dává chléb prasatům a prasata popům. A nad tím vším je vystaven chrám boží pravdy. Jak bych si přál, aby jej Kolja po vzoru svého amerického předobrazu srovnal se zemí buldozerem, učinil konec tomu falešnému světu plnému řečí bible a řečí paragrafů formálně právního státu. A přesto všechno se v té beznaději našly i oživující střípky humoru. "Nějaké současné bys tam neměl?" - "Ještě nemáme historický odstup." ()
Zvjagincevův stylisticky nejumírněnější film. Po Jeleně se zkrátka tvorba ruského velikána posunula jiným směrem - už nejde o okázalou poctu Tarkovskému jako ve Vyhoštění nebo vyprávění obrazem jako v Návratu, ale spíše klasicky snímaný konverzační (velko)film s prvky černého humoru, který vedle sebe staví intimní rozmluvy postav utopené ve vodce a epické výjevy drsné nehostinné krajiny zachycující nevyhnutelný proud času. To, co se odehrává mezi nimi, je metafora ruské společnosti, vykreslující bezbranného jedince v boji proti všemocnému mocenskému aparátu, tentokrát však (pro mě) nerozvedena do uspokojující všeobjímající, existenciální roviny. ()
Schéma fungovania lokálnej i globálnej moci je podaná presne. Takto to funguje všeobecne. Stratégia lokálnych držiteľov úradov spočíva v uchovávaní si postavenia prepojením špinavých praktík polície, súdov, prokuratúry. Všetko posvätené miestnym duchovným. V prípade ateistických krajín predstavuje duchovného napr. majiteľ banky alebo bordelmama (podľa preferencií gubernátora). Pravdou tiež je, že ak majú lokálni mocenskí mafiáni akú-takú česť v tele, aspoň niečo dodržia. Horší sú potom už len právnici. Právnici ako sudcovia, ignorujúci vykonanie akýchkoľvek dôkazov, právnici ako prokurátori, správajúci sa ako konformisti, schopní v mene imperátora akékoľvek dôkazy primerane sfalšovať, upraviť alebo skryť. A koniec koncov právnici ako advokáti - rodinní známi. Starajú sa okrem prípadu starého kamoša z vojny bez výčitiek svedomia aj o jeho manželku. A rovnako bez výčitiek blufujúcich. Hrajú hru - možno to vyjde. Veď: "Hlavné sú fakty!". Nič iné takýto typ robotického zmrda, slúžiaceho výhradne uspokojeniu seba samého, no tváriaceho sa kamarátsky, ani nezaujíma. A ak už ide do tuhého, nakoniec takýto hrdina a fanúšik faktov ako zbitý pes zdrhá z boja. Bez toho aby aspoň čiastočne napravil besy Leviatana, ktorého hnev svojou neuváženou a drzou aktivitou vyvolal. Krajina je podobne ako príbeh uhrančivo drsná. Príroda Murmanska pripomína drsný sever Škótska či Írska. Mystická je i kostra pravekej rybej príšery, vyvrhnutej na morskom brehu. Ruiny kostola slúžia novodobým rituálom mládeže (jej novou Svätou Trojicou je: oheň, pivo a cigarety). Vodkové seansy sú zobrazené vierohodne. Celok je fajnová, i keď veľmi smutná záležitosť. Ukazuje, že nie my občania ťaháme moc za pačesy, ale že mocní jemne hladia naše pupky, s možnosťou kedykoľvek prejsť z hladenia k prepichnutiu brucha. Sami si popritom budujú neskutočné paláce arogancie, nadvlády a mamony. ()
Neuvěřitelný film. Do kina jsem na něj vyrazil kvůli mé náklonnosti k ruským filmům a kvůli tomu, že dosud chovám v paměti, jak mě před lety ve Varech zasáhl režisérův starší snímek VYHOŠTĚNÍ (och, ještě dodnes si na ten film občas vzpomenu, ačkoli od doby, kdy jsem ho viděl, už uplynulo více než 7 let). Těžko z hlavy lovit slova pro vystižení pocitů, které ve mě tento oduševnělý film vyvolal, ale zcela jistě nepochybuji o tom, že je to čistá filmová krása, která mě bezmezně oslovila a nenávratně pohltila - finální bezútěšné záběry budu z hlavy dostávat jen těžko. Takto zdrcující dopad na mě asi naposledy měl Kim Ki-dukův film PIETA, který se mi pravidelně ve vzpomínkách vrací jako těžký sen. Chodit do kina na takovéto filmy je v mém případě možné jen jednou za čas, protože mi dost narušují psychiku - i jednou za rok je možná příliš často. Toto je film, který si není radno pouštět za střízliva (nebo možná jen není dobrý nápad lézt do kina na ruské filmy, vyvolává-li ve vás každé ruské slovo nekončící příval slz). UPDATE 3. 4. 2015 - Film mě strašně bavil i na druhé zhlédnutí, doslova jsem si užíval nádhernou kameru, lokace, hudbu a herectví všech zúčastněných - hlavně čtyřka Maďanov + Vdovičenkov + Serebrjakov + Ljadova je bez chyby. Film je zajímavý i kvůli okolnostem kolem jeho uvedení do kin, protože dostal státní dotaci a současně rozzlobil ruského ministra kultury Vladimira Medinského, který prý už připravuje legislativu, která má kritickým filmařům zkomplikovat život. (V té souvislosti stojí za zmínku, že si pozorný divák může v jednom záběru všimnout nápisu "Pussy Riot" v televizi, kterou sleduje Kolja, což zcela jistě není náhoda, ale tvůrčí záměr). Coby člověk, který je nyní kompletně obeznámený se Zvjagincevovou režijní filmografí, vnímám mezi jednotlivými snímky tohoto tvůrce zajímavé souvislosti. Především ženské postavy Zvjagincevových filmů stojí za pozonost - často předčasně tragicky umírají (LEVIATAN, VYHOŠTĚNÍ), nebo vraždí (JELENA), a skoro nikdy nejsou kladné. Každopádně se moc těším na jeho další filmy, protože ten ruský chlapík umí točit jako nikdy jiný - a mě to nesmírně oslovuje. ()
Zas sa nám tu vyvracali mnohí do komentárov, ach. Chápem, že v čase, kedy mnohí na východe Ukrajiny chceli k Rusku a ruská propaganda začala pracovať viac, to isté robila aj tzv. západná a myslím, že dôvod úspechu tohto ruského filmu je práve v kritike Ruska v takej dobe. Poznám mnoho ruských filmov, ktoré kritikou neušetrili svoj kraj, až má človek pri nich pocit, že to bolo najhoršie miesto na život vždy, prípadne je. Poznám mnohé propagandistické, najmä zo sovietskej éry, no našli sa tam aj kritické, to isté v súčasnosti, kde mám skôr pocit, že sa kritiku mnohí filmári snažia opäť skrývať, z čoho by mohlo vyplývať, že sa v Rusku pohoršuje. Pravda je taká, že ešte prednedávnom sa tu mnohí rozplývali nad duchovnom Ruska vo filme Ostrov alebo ešte predtým ospevovali podobné duchovné Tarkovského filmy a dnes sú schopní ruskí konzervativizmus brať ako nepriateľa tzv. západného liberalizmu, v ktorom sa zrazu vidia. Tí, čo ospevovali Zvjagincevov Návrat a jeho ďalšie predlhé diela sa im už tak, podobne ako mne, nepáčili a tiež sa im zapáčili mnohé pozitívnejšie súčasné ruské diela, ktoré vyplnili určitú medzeru nesfilmovaných tém mnohými udalosťami z minulosti, akými boli filmy o Kolčakovi (aj keď tu ide skôr o určitý romantizmus a nesplnené túžby), futbalistoch vzdorujúcich nacistom v Kyjeve počas 2. svetovej vojny, Charlamovovi, Gagarinovi, zrazu sú schopní odsudzovať propagandu, diktovanie tém, problém vnútri ruského filmu. Skutočne sa niečo v ruskom filme zlomilo? Nie je to len otázka na dokumenty a to, čo vydávajú von ľudia s pomocou štátu? Zachycuje Zvjagincev nejaký zlom v časoch, kedy sa ľud vo väčšej miere zjednotil okolo Putina, toleruje mu určité prešľapy kvôli snahe vonkajšieho nepriateľa ovládnuť práve to ich? Možno sa to dozvieme časom a potom autora budeme ozaj brať ako niekoho s vizionárstvom a nadčasovosťou podobným Tarkovskému, no v určitom liberálnejšom štýle. Čo ma mrzí na jeho dielach je stále taká tá pochmúrnosť a severské prostredie a kritika spoločnosti, proste smutné témy. Pritom mám pocit, že Rusi si tak dobre ako za Putina ešte nežili. Áno, štát sa vie pochváliť aj sám a veľkí ľudia skôr nájdu chyby, keď sú ostatní omámení, no mám pocit, že ruská spoločnosť je dosť vyvážená kritikou ľudí z veľkých miest, z prozápadne orientovaných organizácií, médií, politických strán a iných a naopak pozitivizmom stále sebavedomejšieho štátu a domáceho systému. Problém nastáva teraz, keď sa konflikt týchto dvoch strán vyostruje, obe prestávajú počúvať kritické názory a obe strany začínajú utláčať, či už prorusky naladených na tzv. Západe alebo kritikov vnútri Ruska, obe sa následne utiekajú k svojim, nahrávajú im na smeč a pritom by sa obe skupiny mali viac počúvať a odsúdiť tak propagandu na tzv. Západe, či to isté v Rusku, no nikto akoby nechcel byť ten prvý, ktorý by to skončil, možno zo strachu, že tak druhá strana neučiní tiež a skôr sa posilní o ďalšie hlasy v snahe vyhrať boj. Je mi jasné, že to, čo sme mohli vidieť vo filme sa môže diať v Rusku a že odľahlé oblasti, ďaleko od všetkého si tým asi vytrpia najviac bezmaskovito a naplno. Je mi jasné, že toto je ten problém, prečo by som aj ja mal problém žiť v Rusku, napríklad v teplejších oblastiach niekde pri Soči, o čom som kedysi sníval, no na obranu Ruska treba povedať, že toto nie je len jeho problém, tento film by sa dal aplikovať na rôzne časti sveta a zrejme by dopadol rovnako, lebo buď je to moc korporátna, moc peňazí alebo moc štátna, moc úradov, ktoré vám vedia narobiť problémy. Preto to pokrytectvo napríklad vo vzťahu k viere tých boháčov s drahými autami je vo filme skvelá vec, no obrázok Putina, akoby chystaná streľba do prezidentov, či bývalých ústredných tajomníkov, obyčajné ruské mafiánske praktiky sú tu akoby ničím a pri tej zdĺhavosti a atmosfére, ktorá mala byť zrejme prispôsobená prostrediu. Film vyznieva možno aj málo kriticky voči problémom, ktoré tam sú, aj keď ukazuje veci príliš jednoducho a možno také aké sú. V oblasti nejakých Maledív by to bol asi hektickejší film a ľudí by viac zaujal než zaostalé oblasti Ruska, ktoré možno na to trpia najviac a preto je tam možné niečo zlé vo väčších rozmeroch, no radšej to mohli zasadiť niekde do území okolo Bajkalu, Soči, niekde, kde by to malo rýchlejšie tempo, bolo v živších prípadne menej zaostalých miestach, kde by bola nutnosť konfrontovať pozitíva a negatíva ruského sveta viac, kde by z oboch bolo omnoho viac a aj keby to možno skončilo tiež negatívne, človek by si vedel urobiť aký taký obrázok bez potvrdzovania si názoru, ktorý si vytvoril napríklad dlhodobým sledovaním propagandy o Rusku z Českej televízie alebo už prakticky väčšiny médií na tzv. Západe v súčasnosti. Tento film je pre mňa neúplným obrázkom vedúcim k predčasným a pokriveným názorom, nehovoriac, že sa mi zdá prehnaný v tej bezobsažnosti, či dĺžke. Dobré dielo to je, no jeho nevyužitý potenciál nechal len ďalšie prázdno namiesto zdvihnutia ozajstného varovného prsta. Inak, chcel by som vidieť v súčasnosti podobný film z Ukrajiny, kde sa chystajú masívne privatizácie akoby v štýle Ruska z 90. rokov a kde je podľa mňa podobná mafiánska situácia, akurát mám pocit, že ten tzv. Západ tam nad ňou zakrýva oči. () (méně) (více)
Galerie (89)
Zajímavosti (8)
- Po úniku filmu na pirátské servery prohlásil producent Alexandr Rodnanskij, že tvůrci nehodlají stíhat jednotlivce, kteří si film stáhnou. Požádal je ale, ať vyjádří svou podporu zasláním drobné částky na charitu. (mr.filo)
- Velrybí kostra, kterou uvidíme na více záběrech, byla postavena z kovu speciálně pro film. Režisér Andrej Zvjagincev uvedl, že po skončení natáčení ji odkoupil podnikatel a umístil ji na svou zahradu. (KidWithGun)
- Při prvním setkání starosty (Roman Madyanov) a Nikolaye (Aleksey Serebryakov) jsou oba muži opilí. Aleksey Serebryakov se skutečně opil, a to do takové míry, že musel pro nevolnost odejít ze scény. Roman Madyanov, který byl střízlivý, nakonec téměř celou scénu odehrál bez svého protějšku. (KidWithGun)
Reklama