Režie:
Damien ChazelleScénář:
Damien ChazelleKamera:
Sharone MeirHudba:
Justin HurwitzHrají:
Miles Teller, J.K. Simmons, Paul Reiser, Melissa Benoist, Austin Stowell, Nate Lang, Chris Mulkey, Damon Gupton, Max Kasch, Jayson Blair, April Grace, C.J. Vana (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Andrew Neiman je devatenáctiletý jazzový bubeník, který sní o slávě, ale není si jistý tím, zda se jeho sny někdy naplní. Pronásledovaný neúspěšnou spisovatelskou kariérou svého otce je rozhodnutý vystoupat až na samotný vrchol nejprestižnější hudební konzervatoře. Jednoho večera na Andrewa, který právě cvičí na bicí, narazí Terence Fletcher, dirigent, proslavený svým učitelským talentem ve stejné míře jako svými nemilosrdnými praktikami. Ačkoliv si spolu toho večera příliš mnoho nesdělí, probudí Fletcher v Andrewovi touhu dosáhnout svého cíle. K Andrewovu překvapení dalšího dne Fletcher požádá o to, aby byl Andrew přidělen k jeho kapele. Tento jediný čin mladíkovi navždy změní život. Zpočátku je Andrew nucen fungovat pouze jako „záskok" a otáčet partituru hlavnímu bubeníkovi. Ale na příští soutěži, které se kapela účastní, hlavní bubeník řízením osudu či něčím přičiněním ztratí svou partituru. Andrew, který zná celý part nazpaměť, dostane šanci hrát. Ačkoliv se tímto činem odcizí ostatním hudebníkům, kapela soutěž nicméně vyhraje a Andrew má šanci stát se Fletcherovým novým oblíbencem. (Falcon)
(více)Recenze (1 392)
Tah na akademickou branku z tohoto filmu přímo kape. Předvídatelný, mírně kýčovitý příběh posouvají jen a pouze scény tréninku nebo vystoupení kapely, zbytek je čistá vata. Je to zábava, ale v zásadě jen mírně nadprůměrná. Co mě však zaujalo asi nejvíce (a čeho si skutečně vážím), je nenucenost. Obyčejně bývá v hudebních dramatech hlavní postava čistá jako lilie, veškeré dění kolem ní směřuje pouze k tomu, aby divák uronil slzu. Nikoliv v tomto případě. Jako celek působí Whiplash přirozeně, možná trochu vykonstruovaně a teatrálně, přesto však zvláštním způsobem lidsky. Za to klobouk dolů. A taky za ďábelského Simmonse, jehož výkon zkrátka bere dech. ()
Hlavně se newhiplashit. Drsné psychologické drama, které připomene snímky válečné (Full metal jacket), baletní (Černá labuť) i sportovní (prakticky všechny už od Rockyho) a přesto si udrží jakousi neokoukanost. Bubeníci to mají těžké (i když ne tolik jako s sebou tahat pořád kontrabas) a konečně tu je film, který je hlavně o nich. Fletcher v podání J.K. Simmonse absolutorium, zbytek za 4*. ()
Ač ve mně nezanechal Whiplash nějakou větší touhu pouštět si ho milionkrát dokola, což většinou považuji u pěti hvězd za nutnost, jedná se o naprosto skvělé, svižné (kratší) a emocemi nabité drama s několika opravdu neskutečně vyvedenými postavami, které nejsou na první pohled ani zas tak složité. S jejich motivy se seznámíme raz-dva a po zbytek filmu se už jen prohlubují. Hlavní hrdina si pak jde za svým cílem opravdu "přes mrtvoly". Poselství je zde skvělé, líbilo se mi, že ač je všechno divákovi řečeno až překvapivě dost na rovinu (film si nehraje na nic, čím není), pokud se nad tím člověk opravdu zamyslí, dostane se ještě do větší hloubky - ale to už je na vás. J.K. Simmons si těch Oscarů zasloužil nejméně deset, protože jeho výkon v tomto filmu snad ani nemá cenu komentovat. Hlavně za něj, ale i za mladíka v hlavní roli plný počet! 90% ()
Amadeus dokázal, že film o vážnej hudbe môže byť zážitkom nie len pre fanúšikov daného žánru. Černá labuť niečo podobné predviedla s baletom. Whiplash si však zobral do úst jazzové sústo (čo si budeme hovoriť, jazz je chaotický hluk, ktorý sama o sebe sprotivila Líza) a celú dobu ho akosi nelogicky prevaloval. J.K. Simmons stvárnil parchanta so slabosťou "fénovať" zverencov kvalitne a určite si vďaka tomu užije pár lepších pracovných príležitostí. Podobne ako kedysi Chris Cooper vďaka Americkej kráse. Inak ma však príbeh nijako nechytol. Moc vecí sa tam totiž ani neudeje. ()
Ačkoli v osobní rovině příliš nerozumím ani jedné z postav a ani neuznávám tenhle agresivní styl mentorování, které předváděla postava J. K. Simmonse, musím přiznat, že to byl zážitek vskutku intense af. Od prvního střetnutí až po velkolepé finále, které dává divákovi fyzické vyčerpaní doslova pocítit. Celá ta úderná minimalističnost a zamýšleně skoro až sebestředný focus na stejně tak sebestřednou hlavní postavu je ve spojení se sebejistou režií, precizní kamerou a samozřejmě i hudebním výkonem věc na tom ta nejlepší. ()
Pokud chcete v nějakém odvětví dosáhnout na vrchol musíte jít až na krev. Whiplash ukazuje, že hudba není žádnou výjimkou. Minimalistický hudební film s hutnou atmosférou. ()
CITÁT - Myslíš si, že je to falešně?............ Tohle byl strašně uřvaný a zbytečně sprostý film. CITÁT - Raz, dva, tři, čtyři.......... Mě z toho bolela hlava a příběh sem nedocenil. Naopak mě to čím dál víc odrazovalo. Jen z velkým sebezapřením jsem to dokoukal. CITÁT - Zmrde!!!.......... ()
Nemám rád jazz a už vôbec nie nejaké bubnovanie, takže som do tohto filmu išiel, aj napriek skvelým ohlasom, s obavami. Ale ten film ma dostal, aj keď hlavnú zásluhu na tom má Simmons, je priam démonický. ()
Za málo peněz - hodně muziky. Zde to skutečně tak platí. A herci odvádí ukázkovou práci. Miles Teller do bubnů tříská, dokud z něj necáká pot a nezačne krvácet, Simmons si umí se svojí intonací zjednat respekt. Režie skvostná, takže každej moment, kdy se hrálo, bylo skvostem sledovat. Jenže zde skutečně chybí nad rámec něčeho. Hlavní postavě se nedá nijak fandit, protože působí chladně, arogantně a CHCE být středem pozornosti. Simmons mi zase pro změnu přijde jako totální psychopat, s primitivní filozofií a jeho povýšenost ho nutí k tomu, žít v přesvědčení, že to co dělá, je správný. Na těchto dvou to celé stojí. Největší problém je, že ani jedna z těch postav neprojde absolutně žádným vývojem. A ten naprosto hloupej, odseknutej konec, ze kterého jsem si nic neodnesl, mě vyloženě nasral a to solo ke konci ve mě nevyvolalo žádný emoce. ()
O bubnovani a jazze nic neviem, takze nevelmi chapem uz len, preco trenuje rychlost, ked na neho kricia kvoli exaktnosti tempa. Kazdopadne Simmons sa vyvrieskal slusne a Tellerova postava predstavuje 100minutovy doslovny vizual na "krv, pot a slzy". ()
J.K.Simmonsem v roli noční můry každého dítěte z lidušky vyrábí jazzového bubeníka na míru. Trochu se to schématicky podobá hongkongským kungfu fimům osmdesátých let - a to včetně drsného tréninku neustálým opakováním až krev cáká na činely, zanořování rukou do ledu, a závěrečného fantastické finále, po kterém symbolicky není hlavnímu hrdinovi ani dopřán (pravděpodobný) jásot přítomného publika. ()
Whiplash je skvělé pokoukáníčko nejenom pro muzikaty, ale i pro filmové fajnšmekry hudebních dramat. Maximálně dotažené zpracování ve své obrazové a zvukové složce je nadmíru strhující, nenašel jsem tu po celou dobu nezajímavý moment. Příběh je v hlavní míře postaven na střetu dvou světů mladého žáka a profesora, jehož učební techniky by se daly označit za velmi kruté, nemilosrdné, ale s jasným cílem. Nejsem si jistý, jestli se něco vůbec takového může odehrávat ve skutečnosti, ale zde se jde do absurdních rovin nemající slitování s nikým. Na druhou stranu, jedná se o film a v něm se limity překračují pro šokující a napínavé vyústění příběhu. Je to zkrátka silná, neobyčejná podívaná pro diváka a ta bezmezná krutost, která má jedince vybičovat k překročení vlastních hranic je vlastně velmi fascinující. K filmu bych závěrem jen dodal, že ač byl vynikající, přesto tu vnímám mezery v menší nedotaženosti příběhů postav a vykreslení jejich charakterů. Zkrátka něco, kvůli čemu se do jejich příběhu oddaně vžijete a prožíváte ho plně s nimi. To samé závěrečná tečka. Finální bubnující scéna byla ohromná, ale jakmile se objevila stmívačka se závěrečnými titulky, nemohu se ubránit pocitu, kdy jsem se sám sebe zeptal: "To už je jako konec?". Přišlo mi to moc brzo utnuté, protože jsem si přál vidět ještě více. Ale i tak můžu Whiplash doporučit, protože to ve výsledku mělo ty správné koule! ()
Tento komorní leč náramně ujetý exkurz do světa muzikantských stereotypů mě nejprve vyděsil, pak rozčílil a nakonec úplně vyždímal. S potěšením jsem sledoval J.K. Simmonse, který dokonale vklouznul do role brutálního Dr. House a sarkasticky zpražil kdejakého chudáka ze svého bandu. Miles Teller na druhou stranu ztvárnil roli relativně normálního paličatého kluka, který se pod Simmonsovou démonickou taktovkou začal zajímavě proměňovat. A tak hodina a půl plná soutěžení, zápolení a nečekaných zvratů vesele uběhla. A aby toho nebylo málo, vše bylo podloženo velmi lahodícím jazzem. 9/10 ()
Vypiplaný snímok, ktorý urobí radosť hlavne priaznivcom jazzu a popri skvelej formálnej stránke dá najavo jedno, že droga nemusí byť len látka, ktorú príma telo fyzicky, ale aj tá ktorá má korene v samotnom mozgu a psychicky ničí dušu, pričom privedie buď genialitu, alebo pád. ()
letos to vypadá na plejádu filmů s hlavními hrdiny sociopaty :) Za mě jen dobře a víc takových. Vše připomíná trošku klasický sportovní film s osnovou: čím víc budeš makat a dřít, tím víc budeš lepší. Nechybí trenér, který svého "sportovce" žene na vrchol způsobem, který má daleko ke konvenčním metodám. J.K. Simmons je právem nominovaný na Oskara za vedlejší roli, protože ze sebe vydal to nejlepší. A mé malé perverzní já, které ma často potřebu nějakému "hrdinovi" fandit tentokrát mělo jasno. ()
Učiteľ ako vojenský veliteľ, taký ten vulgárny, agresívny, buzerujúci, akoby z Žižekových teórií o kapitalizme a USA. Študent zas niečo na spôsob novej liberálnej mládeže a do toho určitá šablóna, ktorú akoby som miestami spoznával, no miestami ju úplne obmenili nečakanými zvratmi, vďaka čomu je teraz dobrý film. Síce mi príbeh príde protivný, také tie zbytočné americké extrémy, ktoré často nedbajú na mnohé dôležité veci, ale ako film to má celkom znesiteľný dej a rozhodne to upúta. ()
Vern Schillinger je zpět! Démonické role, stejně jako byl Vern Schillinger v Oz a je Terence Fletcher zde, sedí J.K. Simmonsovi naprosto dokonale (až se divím, že jej nikdo do nějaké významné psycho role neobsadil už dříve). Když připočtu strhující závěr,... 8,5/10 P.S.: Po M. Tellerovi alias A. Newmanovi bych taky párkrát s radostí mrštil židli... ()
Průměrný film o bubnování s nadprůměrným hereckým výkonem J.K Simmonse. ()
Upřímně řečeno jsem od tohohle filmu moc nečekal, protože se mi trailer moc nelíbil, ale film mě příjemně překvapil. Nejlepší byl samozřejmě Simmons, ale Teller mě hodně překvapil. Hudbě, a už vůbec jazzu, moc nerozumím, ale zalíbil se mi a asi ho začnu poslouchat. 85%. ()
Další kandidát na Oscary za rok 2014 i když promítán v roce 2015.Příběh kluka co se mermocí chce stát špičko ve hře na bubny (ví vlastní bubny :-) )taky jsem chtěl v dětst a je k tomu ochoten jít doslova na krev.K tomu si vemte jeho učitele v podání J.K.Simmonse (asi jasný kandidát na Oscara za vedlejší roli),který dělá co muže,aby mu to stížil a zdeptal,ale nakonec Andrew Neiman sebere sílu s hrdost s ukáže ,že když opravdu něco chcete tak se nenecháte odradit ani tím sebevětší překážkou a nejen za tuhle myšlenku a poselství je film jeden z těch nejlepších to se letoška týče.Za mě 85 % a pět hvězd. ()
Reklama