Režie:
Quentin TarantinoScénář:
Quentin TarantinoKamera:
Robert RichardsonHudba:
Ennio MorriconeHrají:
Samuel L. Jackson, Kurt Russell, Jennifer Jason Leigh, Walton Goggins, Demián Bichir, Tim Roth, Michael Madsen, Bruce Dern, James Parks, Dana Gourrier (více)Obsahy(2)
Několik let po občanské válce se zasněženými kopci Wyomingu řítí dostavník. Veze se v něm John Ruth (Kurt Russell), lovec lidí, známý také jako „Kat", a Daisy Domergueová (Jennifer Jason Leigh). Jeho čeká odměna, vypsaná na její hlavu, ji soud a oprátka. Po cestě potkají dva muže – majora Marquise Warrena (Samuel L. Jackson), bývalého vojáka, ze kterého se také stal obávaný lovec lidí a Chrise Mannixe (Walton Goggins), jižanského odpadlíka, který o sobě tvrdí, že je novým šerifem ve městě, kam mají všichni namířeno. Když jim silná vichřice zabrání pokračovat v cestě, rozhodnou se hledat útočiště v dřevěnici u Minnie, která je oblíbenou zastávkou dostavníků. Ve dveřích je však nevítá majitelka, ale několik cizinců, kteří se rozhodně netváří přívětivě. Nad horským průsmykem zuří sněhová bouře a osm pocestných začíná tušit, že se do města asi nedostanou... (Forum Film CZ)
(více)Recenze (2 110)
Šla jsem na Tarantina, dostala jsem Tarantina. Žádné překvapení se nekonalo, snad jen, že délka filmu je překvapivě lehce stravitelná, rychle to utíkalo, protože jsem se bavila v podstatě celou dobu. Jsem ráda, že Tarantino patří k těm, na které je spolehnutí. Větší šok jsem měla z chlapíka, který si v prázdném kinosále, sedl hned vedle mě, protože tak to stojí na lístku a přes to nejede vlak:-) Netušila jsem, že může existovat člověk, který je víc posedlý pravidly než já... ()
Má to skoro tři hodiny, ale to vůbec nevadí. Jako Tarantinofil jsem hltal každý dialog už od samého začátku a úvodní "všeobecně propíraná nuda" trvající zhruba hodinu mi utekla rychle. Poté už se vše jen nabalovalo a nabalovalo až vše vyvrcholilo klasickým Quentinovým koncertem. Všichni herci podali parádní výkon, no Jennifer Jason Leigh byla ještě o třídu výš. Za mě sklízí Tarantino velké ovace a z tria Pancharti, Django, Hateful Eight vyhrává s přehledem právě poslední jmenovaný. ()
Musim rict, ze to bylo opravdu hodne dobre a ta stopaz utekla mnohem rychleji nez bych cekal. Quentin Tarantino se nikterak nezapre zvlaste pak zaverem filmu, ktery, jak jinak, je ve znameni rude cervene, cemuz ja nikterak nehodluju. Kdyz se nad tim clovek zamysli, tak ten film nema moc silnou myslenku/dej, ale diky rezii a hercum to proste vyvolava silny filmovy zazitek, ktery je zabavny. Mam velkou radost z hudby, o to vic, ze se na tom z velke casti podilela Prazska filharmonie. ()
Čím víc se člověk zamyslí nad celým filmem, tím víc si musí klepat na čelo nad provedením celé osvobozovací akce. Po šálku kafe to mohla pistolka zavěšená pod stolem vyřešit už hodinu před koncem a byl by klid. ()
Nespoutaný Quentin se po Djangovi vrací k žánru. Dá se říct, že Django byl v základu klasický výpravný western, kde hlavní hrdina jede zachránit svou ženu ze spárů otrokáře a postřílet všechny padouchy. Osm hrozných na to jde odjinud. Během úvodní půlhodinové jízdy kočárem poznáme první čtyři postavy a zbytek je nám představen poté, co nás na další dvě a čtvrt hodiny Tarantino zavře do zasněžené chajdy, kterou až do konce filmu neopustíme. Z fleku by to mohla být adaptace divadelní hry. Tarantino scénárista si vytyčil nelehký úkol – bavit diváka v rámci jednoho prostoru neskromných 167 minut. Budiž mu ke cti… dal to. Quentinovo oblíbené mixování a překrucování žánrů je platné i zde – někde kolem poloviny filmu se totiž dostáváme na pole čisté detektivky. Práce s dialogy a napětím, kdy a jakým způsobem se rozehraná situace vyhrotí, je opět zvládnuto perfektně a samozřejmě nemůže chybět režisérova záliba v brutálním násilí. Jen mi není moc jasné takové „haló“ ohledně dvou věcí: 1) použití 70mm formátu, na který se před 50ti lety točily epické hollywoodské fláky jako Ben Hur, mi v případě interiérové konverzačky nepřijde, že by naplno využívalo svůj potenciál. 2) Původní hudba Ennia Morriconeho. Ve filmu mnoho hudby není, a když už zazní, tak jsem na několika místech identifikoval Morriconeho Věc – že by pocta? - Kurt Russell, sníh a litry krve… to vlastně dává smysl ()
Tak mělo to určitý potenciál a mohl by to být zajímavý film, kdyby ho netočil Tarantino. Ten z toho udělal dlouhou frašku, kde předlouhými dialogy řeší postavení negrů, tedy afroameričanů v 19. století a v poslední třetině filmu se ukájí nad tím, jak z toho opět udělal krvavé orgie. Tak soudě podle hodnocení mu to většina fanoušků žere, ale mně se zbytečně explicitně servírované násilí ve filmech zajídá. V dnešní době už Quentin nešokuje a v podstatě mi jeho snahy o naturalismus připadají trapné. Od Pulp Fiction jsou jeho filmy jen horší a horší. ()
Oh, you believe in Jesus now, huh, bitch? Good, 'cause you 'bout to meet him! (80%) ()
Quentin posúva hranice a mantinely westernového žánru znovu o niečo ďalej. Jeho rukopis je tu taký jasný, že keby som nevedel koho je to výtvor, po chvíli by ma napadlo jeho meno. Aj napriek dlhšej stopáži film baví a jeho klasicky dvorný herc, viz. Madsen, Jackson sú znovu skvelí. ()
Tarantino zase vpisuje svou drsňácko-květnatou mluvu do každé ze svých postav a už to trochu unavuje. Testosteronových momentů se tu najde hodně, ale stejně jako násilí zde působí samoúčelně. Příběh je dostačující pro vytvoření napětí a udržení pozornosti, ale je velmi čitelný a nepřekvapivý. Tarantino dobře režíruje, takže všechny ty slovní i pistolnické přestřelky mají náboj a světlých momentů je ve filmu opravdu hodně. Je to dosebezahleděná konverzační masturbace, ale na trochu vyšší úrovni než Django, cinematicky to v mnoha ohledech uspokojí a hlavně základní premisa je prostě zábavná. Robert Richardson - slušná práce ()
Náš známý kamarád Kventin to zase dal... Vzal si na paškál opět westernový žánr a pěkně si s ním pohrál. Sice ne tolik jako s o pár let starším djangem, ale i tak pěkně od podlahy rozjel divokou konverzační přehlídku skoro jako v Gaunerech. Škoda, že kvalita nedosahovala kvalit obouch zmíněných snímků, ale i přesto Kventin podtvrdil své místo a za to, že neřeší co je v kurzu a udělá, co má rád si ho nesmírně cením a na jeho filmy budu pořád s nadšením koukat.... ()
První polovina velmi dobrá, druhá polovina nuda. Jatka plná krve fungovata v 90. letech, teď už je to vykrádání sebe sama. Třetí hvězda za ústřední hudební motiv ze začátku filmu. ()
Tak tohle je zážitek. Naštěstí jsem to viděl v malém kině, za to, jsem tam byl s tátou a nikdo jiný, skvělé reproduktory podtrhli zážitek z hudby Maestra Morriconeho (hlavně klasika z Pro pár dolarů navíc - "Sixty seconds to what?"). Krásný obraz, vypravění v podání Tarantina s titulkami, Kurt Russell, Samuel L. Jackson, Tim Roth a Michael Madsen v další nebité pecce Quentina Tarantina. Richardson opět zazářil. Navíc, jsem vyhrál sázku, že Morricone dostane oscara. Skvělý film, chvílemi nervák jako prase. Navíc dojemný konec. 100% ()
Najviac konverzačka zo všetkých tarantinových filmov, ale že fakt štýlová konverzačka. Plejáda hercov veľkých aj menších formátov, ich totálne neočakávané úmrtia, no fakt super. Ale je ťažko hodnotiť takýto film, keď to v podstate je mimo akéhokoľvek žánru, nakoľko Tarantino je sám o sebe "žáner". Dobrý film. ()
Viděl jsem v těsném závěsu za Djangem a snad bych řekl, že HE je ještě o kousek lepší. One room movie jsem popravdě nečekal. A pak to rozuzlení, to už vůbec ne. Masakr. Tarantino, to je prostě borec. ()
"Yeah, Warren, that's the problem with old men. You can kick 'em down the stairs and say it's a accident but you can't just shoot 'em." ()
Jen první 4 a půl minuty a je mi jasné že tenhle film miluju. Tarantino předvedl kinematografii to, že stačí k výbornému filmu jen dostavník, zasněžená chatka, vánice, pár koltů, a kotlík s masem. Geniální. ()
The Hateful Eight je konverzačná detektívna dráma, ktorá zahŕňa všetko, čo od Tarantina čakáte i nečakáte, ale má to dve docela neprehliadnuteľné chyby. Prvou je prepálená stopáž, ktorá miestami trošku nudí, niektoré scény sú zaujímavejšie a zábavnejšie, niektoré zas tak nie. A čo iného sa proste dalo čakať od skoro 3-hodinovho filmu. Niežeby som si Tarantinovée vypoinované konverzáčne scény neocenil a tiež sa nemôžem ani sťažovať na to, žeby so si ich neužíval, len toho bolo na mňa strašne moc a okrem záveru, ktorý bol taktiež viac o kecoch než o akcii, tak divák reálne nemá šancu ani na chvíľu vypnúť mozog. Neustále musí iba vstrebávať nové konverzácie, žiaľ však s novozískanými informáciami po čase už nevie, čo má robiť. Quentin Tarantino vie písať dialógy, takže rozhovory pomerne bavia a zakaždým prinesú niečo zaujímavé. Len mu musím zazlievať to, že nedá poriadne žiadny priestor na to, aby sme mohli nad nimi rozjímať, a k tomu prispieva tiež fakt, ako samo dlhé vo skutočnosti sú. Druhý nedostatok filmu je dej, ktorý v podstate nie je dejom, ide skôr iba o náhodné stretnutie random osôb, ktoré aby si skrátili čas strávený uväznený v chate počas snežnej búrky, tak proste kecajú. Ináč, tematické stvárnenie divoké západu bolo mimoriadne podarené, obzvlášť toto povojnové obdobie (myslím Americkú občiansku vojnau), kedy otázka rasizmu a postavenia Afroameričanov bolo ešte stále horúce téma. Okrem toho, že The Hateful Eight spĺňa westernové - hoci pre western nekonvenčné aspekty, predsalen zasadenie filmu je neobvyklé pre divoký západ ako taký a miesto púšte tu máme snehom prikrytý Wyoming, tak tu máme aj silný detektívny aspekt. Je to vskutku hráva a dynamická detektívka, pri ktorej si nemôžeme byť nikým a ničím úplne istý. Samuel L. Jackson v hlavnej role je parádny. ()
Quentin Tarantino opět dokázal způsobit, že mi někteří jeho padouši byli (alespoň chvílemi) sympatičtí - asi jsem podvědomě tušila, že se postupně objeví na scéně ještě větší gauneři, proti kterým budou ti "první" jen slabý šálek čaje (či možná spíše kávy..?). Také mě donutil přemýšlet nad tím, kolikrát se do jednoho filmu může vejít slovo negr nebo jaké to pro herečku je, hrát prakticky celé dvě a půl hodiny s všemožnými tělními tekutinami rozmazanými po obličeji. Líbila se mi hudba (které ale na můj vkus bylo ve snímku trochu málo). Nemůžu říci, že by mě nebavily některé absurdní dialogy nebo to trochu krimi-mysteriózní postupné odkrývání motivů a rolí jednotlivých postav. Tradičně dobré bylo rozdělení snímku do příhodně označených kapitol. Ale... Tak nějak mi přišlo, že to bylo celé příliš vyhnané do krajností. Těch krvavých řežeb bylo příliš a i když i v jiných režisérových filmech jsou často výrazné, možná někdy trochu prvoplánovité, v Osmi hrozných byly z mého pohledu samoúčelné prostě až moc. Jindy bývají rovněž drsné, mají v sobě ale něco zábavného. Zde byly jen nepříjemně kruté, působily jako něco navíc, jako když se tu někdo prostě jen baví násilím, aniž by to mělo jakýkoli smysl (a to nejsem, jak je asi patrno, z těch, kteří by takto vnímali Tarantinovu tvorbu obecně, i když vím, že i tací se najdou a není jich málo). Celé se to také šíleně táhlo, ty dvě a půl hodiny mi připadaly dvakrát tak dlouhé. Možná v mých dojmech hraje roli to, že příliš nemusím westerny (to je také jeden z důvodů, proč jsem tohoto Tarantina tak dlouho odkládala). Spíš si ale myslím, že režisér se tu prostě až moc utrhl ze řetězu a překročil meze, které by bylo lépe - i v případě, že jste trochu šílenec, což on asi bude - zachovávat. Doufám, že Tarantino ještě v budoucnu natočí věci, v nichž se zase trochu zklidní a vrátí o pár kroků zpátky... 60 %. ()
Méně té krve pane skoro úchyle ()
Prečo Majorovi Marquisovi neodstrelila gule Daisy? ()
Reklama