Režie:
Yorgos LanthimosKamera:
Thimios BakatakisHudba:
Johnnie BurnHrají:
Colin Farrell, Rachel Weisz, Léa Seydoux, Ben Whishaw, John C. Reilly, Jessica Barden, Olivia Colman, Ashley Jensen, Ariane Labed, Angeliki Papoulia (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Snímek Humr je romantickým filmem, jehož děj se odehrává v blízké budoucnosti, kdy jsou dle zákonů Města nezadaní lidé zatýkání a odváženi do Hotelu. Tam si musejí do 45 dní najít odpovídajícího partnera. Pokud se jim to nepodaří, jsou proměněni ve zvíře dle vlastního výběru a vypuštěni do Lesa. Zoufalému muži se podaří uprchnout z Hotelu do Lesa, kde žijí Samotáři, a zamiluje se tam, ovšem něco takového je proti jejich zásadám. (Falcon)
(více)Videa (5)
Recenze (551)
Pri sledovaní filmu som si povedal, že toto je skutočne dobre poňatá satira na všetky moderné a najmä nezmyselné pravidlá, kde chcú mať ľudia proste kontrolu nad všetkým. Hlavný hrdina je veľmi sympatický a to je len dobre. Mnohé scénky fungujú skvele a je v nich dobrá dávka humoru, na ktorú sa skutočne dobre pozerá. Občas ale trošku rozprávačstvo nie je úplne super a vie otravovať. Človek si na to musí zvyknúť. Záver je každopádne super a funguje, len nevieme ako to teda vlastne dopadlo. Čo je síce fajn, ale súčasne by som asi chcel vedieť čo bolo ďalej. A rovnako si nemyslím, že je to film, ktorý by som chcel vidieť ešte raz. Nemyslím si, že by zanechal negatívny dojem, ale aj tak si myslím, že je to film na jedno pozretie a stačí. Hodnotenie: B ()
Tomuto „skvostu“ bych rozhodně trochu upravil distribuční název, a to vyškrtnutím počátečního „H“, protáhnutím „u“ a osazením „d“ na konec. Takový titul by daleko lépe charakterizoval ubíjející hemoroidiádu, která dokazuje, že hranice mezi snesitelným bizárem a úmornou artovou pičovinou pro ufony je opravdu tenká. Úmrd slouží výhradně k ukájení uměleckých ambicí nějakého patrně patologicky osamělého řeckého narkáče, jemuž piko vnuklo „fuckt hustou“ existenciální sci-fi vizi dekadentně upadajícího lidstva. Ta spočívá v represivně vynucené ultimativní seznamce „Najdi si partnera, nebo tě proměníme v tapíra!“. Aby ten absurdní kýbl sraček alespoň nějak udržel pohromadě, musel jej náš milý Jorgos Šňupakis dovybavit vskutku neprůstřelnou premisou, že se v blízké budoucnosti začneme všichni chovat jako totální kokoti. Výsledkem je ukrutný pomatený blivajz, táhnoucí se jako tchýnin chrchel, s asi třemi explicitně šokujícími momenty, které však zdaleka nevyváží ty dvě hodiny, během nichž se člověk modlí, aby měl oplechovanou prdel. A nevytrhl to ani jako o život hrající fešácký Kolín, ani rozkokošná Ráchel, od které bych si i v jejích devětačtyřiceti klidně nechal zahřát pneumatiky před velkou cenou, a vůbec by nemusela škemrat. S kapesníkem napuštěným nějakým výživným syntetickým rozpouštědlem bych to možná viděl optimističtěji a zajisté si vychutnal ty přehršle skrytých metafor, artových jinotajů a hlubokých filosofických mouder, ale nedávno jsem odmašťoval plot, takže došlo. ()
Lanthimosa a spol. skrátka baví vymýšľať divné pravidlá, podľa ktorých sa ľudia riadia. Pozerať sa na tie jeho výmysly ma nesmierne baví. Aggeliki nesmie chýbať, herci sú výborní, Colin najlepší ... v lese to síce trošku stratí grády, ale aj tak je to výborné. Toľko pravdy vám v tom filme bije do očí, a toľko veľa je tam z toho nášho naozajstného sveta ... Lanthimos tentokrát brnkol na vážnu strunu trochu viac ako zvyčajne. ()
Stanley Kubrick konečně našel sobě rovného? Tuto otázku jsem si v průběhu filmu neustále pokládal. Režisér Yorgos Lanthimos totiž pojal snímek The Lobster jako jedno velké utopické drama, ve kterém účastníci, potažmo i vypravěčka samotná, vypráví své příběhy a pohnutky zvláštně neosobním způsobem. První polovina, která se odehrává v Hotelu, je jednoduše geniální - po celou dobu jsem filmu neměl co vytknout, jelikož režisér nám servíruje jednu excelentní scénu za druhou. Nicméně, v polovině druhé, kdy dojde na nějaké city, to začne lehce drhnout. Neříkám, že to snímek úplně pohřbilo, to ne, avšak po strhující neosobní a utopické první polovině mi projevené city herců přišli jako velmi rušivý element celého snímku. Až na tento prvek jsem zcela ohromen. Jsem si téměř jist, že za pár let bude The Lobster brán jako utopický, geniální a zvláštním způsobem divný film, jenž měl velký potenciál, který do puntíku využil. „We dance alone. That's why we only play electronic music.“ ()
Hned na začátek je nutno dodat, že Humr přece jen stojí za zhlédnutí a to už kvůli jenom základnímu (nejen) filmovému pravidlu ´´ sto lidí, sto chutí´´ díky kterému je možné, že někdo jiný bude na rozdíl ode mně z Humra případně výrazně nadšený. Ode mě ale moje první setkání s režisérem Yorgosem Lanthimosem už tehdy moc hezkých věcí neuslyšelo a jak jsem očekával tak po pár letech po téměř celém druhém zhlédnutí můj postoj k mému tehdejšímu prvnímu setkání s režisérem Yorgosem Lanthimosem vůbec nemění a skutečně jsem tehdy uvažoval nad tím, že nad Lanthimosem zlomím hůl a zavedu ho do své osobní kategorie ´´tvůrci od nichž už nikdy víc cokoliv jiného ne´´. Po Zabití posvátného jelena a především Favoritce jsem Lanthimose vzal na milost, Humr je ale pro mně pořád tak trochu bolestivou vzpomínkou. Samotná myšlenka je velmi zajímavá, ale už zde se objevuje zásadní problém: Lanthimos spolu se spoluscenáristou Efthymisem Filippou představí svět ve kterém jsou nezadaní odvezeni do hotelu kde musí do 45 dnů najít partnera či partnerku nebo budou proměněni ve zvíře dle vlastního výběru a zároveň představí základní pravidla- 1) Žádná masturbace, 2) Povinně se musí souložit s pokojskou, soulož ale nesmí skončit ejakulací, 3) Probíhá lov těch svobodných, kteří utekli do lesa a za každého chyceného dostane lovec den navíc kdy může zůstat člověkem. Minimálně tyhle pravidla tak film vysvětlí, spousta věcí ale zůstane neprozkoumaná a nevysvětlena. Jak vlastně vyšší moc mění lidi ve zvířata? Je tohle jediný hotel na světě nebo jich po světě existuje víc? Je tohle pouze stanovisko USA nebo jde o nový světový řád? Jak vlastně tahle podivná společnost vznikla? Čím dál tím více uvažuji nad tím, že bych vlastně radši viděl film nebo vyloženě prequel k samotnému Humrovi, který by vlastně celý zavedený systém lépe osvětlil a vysvětlil. To, že se tak totiž po celou dobu Humra nestane beru jako zásadní omyl a argumentace ve stylu, že bych si měl vše kolem domyslet sám už poté beru jako vyloženou ukázku scenáristické lenosti. Stejně tak se dá diskutovat nad tím, že je Humr komplexní a hrozně složité dílo, které potřebuje od diváka výrazně složité vysvětlení a prozkoumávání. Má to ale dva háčky: 1) Rozkrývání Humra totiž není zajímavé ani zábavné a za 2) tohle je za mně vyloženě film, který by chtěl být složitý, komplexní a především osobitý. Vychází mu ale jenom ta osobitost, protože něco jako Humr se jenom tak nevidí. Ale to zrovna v tomhle případě není vůbec žádná pochvala! Potencionálně zajímavý nápad je zcela utopen v nefunkčním černém humoru, nefunkční práci s emocemi, šňůře WTF příběhových rozhodnutí, příšerném soundtracku, velmi špatných dialozích a především v nefunkčnosti adekvátně využít výborně obsazení. Především velice bolí fakt, že výborné obsazení, které čítá Colina Farrella, Rachel Weisz, Johna C. Reillyho, Bena Whishawa nebo Olivii Colman není skutečně využito a především mi většinu času přišlo jako kdyby herci jen odříkávali repliky na první dobrou a nebyl tam žádný cit nebo procítěnost. Humr se přitom snaží o vyvolání romantických emocí nebo černý humor, jde ale o černý humor, který nejenom, že nefunguje ale především je hodně za hranicí nějakého dobrého vkusu. Zrovna černý humor je věc, který u Lanthimosových pozdějších filmů funguje výrazně lépe a i proto mi Humr v rámci jeho tří posledních filmů přijde jako takový špatný vtip či vyložený omyl. Humr má několik skutečně zajímavých podzápletek, potencionálně je zde i možné najít jisté metafory a především se o Humrovi alespoň nedá říct, že by neměl svůj styl, protože Lanthimos svůj styl má velmi výrazný a neodpustí si působivou zpomalovačku či si rovnou alespoň uměl pohlídat vizuál (kameraman Thimios Bakataris si ale u příštího Lanthimosova filmu Zabití posvatného jelena rozhodně také vyhrál víc). Celé to ale k kdovíjakému nadšení nestačí. Stejně tak jde v rámci Lanthimisovi tvorby poznat, že nemá problém napsat působivé či zajímavé dialogy (paradoxně je za mně jeho nejlepší film Favoritka ke které Lanthimos osobně scénář nenapsal) jak dokázal příště právě u Zabití posvátného jelena. S tou nulovou procítěnosti je ale také spojen fakt velmi bolestivých dialogů, při kterých si jen člověk říká proč ty lidi komunikují tak zvláštně a divně a jen to vlastně sedí k celé podobě Humra. Humr je rozhodně divný, rozhodně ale ne v tom dobrém slova smyslu (+ vyprávění vypravěče je občas skutečně k popukání a paradoxně to jako vtip funguje více než veškerý pokus o humor v celém filmu). Korunu tomu nasazuje první (a snad poslední) soundtrack Johnnieho Burna, jehož hlavní motiv se během filmu opakuje pořád dokola a začne reálně bolet už po druhém použití. Jsou hudební motivy, které se ani na dvacáté neohrají, hlavní motiv Humra ale mezi ně nepatří. Je možné Humra analyzovat a skutečně si v něm spousta věcí domyslet a odhadovat kam tím Lanthimos mířil. Znova ale platí, že Humr rozhodně není tak zajímavý aby to skutečně stálo za to a především se bojím, že i když tento termín nemám rád tak je Humr spíše tím druhem filmu, který se pokouší být umělecký, ale selhává už ve své startovní zóně. U filmů se musí tak nějak automaticky přemýšlet aby člověk pochopil jejich složitost a komplexnost (viz. Stalker, Loni v Marienbadu nebo čerstvý Tenet), zrovna u Humra ale zapnutí mozku spíše bolí než cokoliv jiného, protože tam pořád vzduchem lítá jistá autorská nedotaženost. Opět platí ´´ sto lidí, sto chutí´´ a tudíž si i Humr pochopitelně našel své fanoušky, já mezi ně ale rozhodně nepatřím. A jedná se pro mně o jeden z mála filmů, jejíž vychvalování vlastně nechápu u téměř nikoho. Lanthimos není špatný filmař, tady ale bohužel za mně šlápl velmi brutálně vedle. Ale potenciál pro zajímavý prequel a pořádně osvětlení toho jak vlastně svět v Humrovi funguje tu pořád je. Společně se Sezn@mkou Zity Marinovové nejhorší filmová seznamka všech dob! () (méně) (více)
Galerie (72)
Zajímavosti (13)
- V scéne, keď Colin Farrell sedí v lese, spieva pieseň od Nicka Cavea a Kylie Minogue „Where The Wild Roses Grow“. (dominikapete)
- Hlavní roli zprvu nabídli Jasonu Clarkeovi, ale ten odmítl kvůli práci na jiných filmech. K projektu se poté na jeho místo přidal Colin Farrell. (hansel97)
- Celosvětová premiéra proběhla 15. května 2015 na filmovém festivalu v Cannes. (ČSFD)
Reklama