Režie:
Zdeněk TycScénář:
Tereza BoučkováKamera:
Patrik HoznauerHrají:
Ivan Trojan, Petra Špalková, Magdalena Sidonová, Zdeněk Dušek, Jaroslava Pokorná, Jan Cina, Lukáš Rejsek, Tomáš Klouda, Tomáš Pavelka (více)Obsahy(1)
Manželé Marek a Monika Šírovi se přestěhovali z Prahy na vesnici. Hodlali tady najít nejen lepší vzduch pro vlastního synka trpícího těžkým astmatem, ale i vstřícnější klima pro dva starší adoptované syny, kteří nezapřou svůj romský původ. Sen o svobodném "přírodním" prostoru však bere rychle za své, když postarší soused jejich syna Františka obviní z toho, že mu kamenem rozbil čelní sklo u auta. Vesničané nejsou k cizincům příliš vstřícní, soužití s otevřenou arogancí, která neskrývá chuť hnát svou kauzu až k soudu, však Šírovy dohání k neadekvátním reakcím. Marka a Moniku, odhodlané vybudovat rovnoprávné a láskyplné rodinné prostředí, navíc dovedou čas od času pořádně vytočit i samotní kluci. Mezi křehkým zázrakem lásky a strachem z nenapravitelných chyb se rodí rovnováha všedních dní. Střídmé komorní vyprávění nabízí otevřený pohled na otázky všednodenní tolerance a ekologie rodinného i společenského prostoru. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (156)
Tolik relativně pozitivních komentářů mě vážně udivilo... možná že film zaujal multikulturalisty fandící "poslání" filmu v podobě odmítnutí rasismu, lépe řečeno romofobie, která skutečně rasový podtext ve většině případů nemívá. Mě to ovšem přišlo jako cílená jednostranná propaganda, která bohužel v dnešní situaci může mít opačné účinky, což je třeba brát v potaz, protože důsledky mohou být nebezpečné. Přestože se tvůrci zařazení do této škatulky snažili bránit tím, že přecejen ukázali cikáňata jako zlobivé děti (ovšem zlobící tak nějak mile...), tlačili pilu jen z té jedné, politicky korektní strany. Ta pila by se pod tíhou poztivní diskriminace mohla zlomit - v mnoha místech naší země se už hodně ohýbá... Současná situace, ve které s romským či cikánským etnikem koexistujeme, a která nám dává skutečně málo důvodů oprostit se od nelásky k němu, si zaslouží upozornit na problémy nikoliv formou moralizující a školometsky "poučnou", ze které je cítit propaganda s každým záběrem, ale formou uvěřitelnou, autentickou... realita je alarmující a člověk může snadno sklouznout k rasisitickým názorům, ale má-li je film otupit či rozmělnit, musí vystihnout skutečnost v hlavách lidí a její nuance, které oscilují mezi pochopitelným odporem k hromadné kriminalitě, životu na dávkách či nespravedlnosti pozitivní diskriminace a čirým rasismem, který odsuzuje etnikum, nikoliv chování a projevy jeho příslušníků. Dějově nudná propaganda. ()
SMRADI Zděnka Tyca sú príjemným filmom o obyčajných ľuďoch a v tom je ich najväčšia krása. Z režisérskeho hľadiska pôsobia SMRADI viac ako dobre, Zděnek Tyc nám predvádza niekoľko zaujímavých filmárskych momentov, ako napr. niekoľkosekundové detailné zábery na tváre hlavných postáv, čím dokázal takmer dokonale vystihnúť ich pocity. Petra Špálková s Ivanom Trojanom dokážu rozžiariť každú scénu, v ktorej vystupujú a tak je v Trojanovom prípade veľkou hanbou, že tak dobrému hercovi nevedeli na Českom levovi ani správne napísať meno. ()
Přestože je těch kladů málo tak začnu zápory. Jako již tradičně je u českých filmů zvykem, aby se divák(pravděpodobně nenáročný - Čech)nemusel zabývat nad hloubkou příběhu a psychologií postav tak pojímají filmaři své příběhy často celkem banálně. Ono je to někdy fajn, když přijdete unavení domů a chcete opravdu relaxovat u nějakého filmu pravděpodobně člověk sáhne na ovladač nebo vyloví nějakou perlu v českém rybníčku. Inu český rybníček jak jsem již v nějakém komentáři uvedla je velice často obsazen sinicemi a tak pro ten nános zelené břečky nejde vidět na dno a hlavně ty zářivé klenoty časem zajdou a okoukají se a ty špatné filmy mají nejlepší reklamu(teď myslím třeba ty novinkové na které chodí snad každý a ani nevím proč). Nelíbilo se mi, že nebyl dořešen ten rasismus - obvinění ze zničení majetku jednoho důchodce, který měl nevymáchanou pusu a neustále prudil - ocenila bych, kdyby si scénáristé trochu pohráli s tím koncem toho příběhu a místo "tohle není moje deka" na konec dali něco hlubšího jako "jsme dobří, že jsme si adoptovali děti" a na závěr třeba "lidi taky si adoptujte potomka!" Sice se mi nelíbí rasismus a sama se k němu příliš nehlásím, ale je třeba rozeznat například pracovitého a naprosto normálního "nepřizpůsobivého občana" od líné kůže co krade a dělá problémy. Není divu, že pak ve světě máme nálepku rasistů první třídy(snad hned po Německu). Tak tedy průměrný film bez špetky tolerance k inteligentnímu divákovi a bez jakéhokoliv kreativního snímání celého dění (třes kamery snad patří do amatérismu). ()
Dobré jen ze strany dětských herců. Ruční kamera filmu akorát tak napomáhá k jeho celkové prázdnosti (detailní záběry na tváře postav) a laciné efektnosti (podívejte, jak umím s kamerou parádně kroužit kolem stolu & snová sekvence). Tu kameru Smradům neodpustím a tu třetí jim nedám. Už třeba jen kvůli té směšné zápletce. ()
Zdeněk Tyc přestal nudit (Žiletky) a natočil výpověď o xenofobii a rasové nesnášenlivosti, což je ožehavé téma, které se v českých filmech překvapivě zas tak často neobjevuje, ačkoliv je stále aktuální. Skvěle napsané dialogy, ruční kamera dodává filmu šmrnc autentičnosti. Navíc tak kvalitní herecké výkony se jen tak nevidí, jak ústřední dvojice (Trojan, fantastická Špalková), tak i dětských hereckých představitelů. Jenom ty přespříliš dloooooouhé detailní záběry tváří hlavních aktérů, jak vystřižené ze sovětských filmů, si mohl Tyc odpustit. A přestože poslední čtvrthodinu film notně ztrácí dech, výsledný dojem je velmi dobrý. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (8)
- Větší část filmu se natáčela v obci Vráž u Berouna. Ve filmu účinkují i někteří místní obyvatelé. (ČSFD)
- Detailněji a bez příkras se věnuje autorka scénáře Tereza Boučková své rodině v knize „Rok kohouta“. (sator)
- Film získal na Mezinárodním filmovém festivalu v Karlových Varech Diváckou cenu. Na filmovém festivalu v Istanbulu byl pak oceněn za nejlepší režii. (Ded@M@tes)
Reklama