Scénář:
Ki-duk KimObsahy(1)
Experimentální snímek natočený pomocí deseti kamer během 200 minut. Za spolupráce jedenácti kolegů vytvořil Kim Ki-duk dvanáct sekvencí na téma ponížení, násilí a síly k odplatě. Pouliční kreslíř, jehož neustále sleduje dívka s videokamerou, postupně osvobozuje své skryté emoce. Pasivní oběť se nakonec neváhá stát útočníkem a pomstít všechna nastřádaná ponížení. Sled výjevů, jenž začíná a končí v parku, kde hrdina kreslí portréty kolemjdoucích, představuje rozmanité situace a modely jednání. Hledání niterných popudů a citů postupně stírá hranice mezi skutečností a představou, obojímu však vládnou tytéž nepřemožitelné síly. Město ze začátku i závěru filmu je stále totéž, vědomí hlavní postavy se však navždy změnilo. "Filmy nemění realitu, ale spíše stav vědomí lidského jedince," tvrdí režisér. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (29)
Experimentální snímek, na jehož natočení, postačilo Kimovi pouhých (ani se mi nechce věřit) 200 minut dokazuje, jaký velký potenciál tenko Korejec v sobě skrývá. Po rozběhu v magickém divadle se sice jedné o lineární cestu pomsty, přesto je dostatečně působivá a prostor nakonec dostane i emoční scéna v čítárně, která onu zdánlivě předem nalinkovanou útočnickou procházku (v dobrém slova smyslu) mírně narušuje. 80% ()
Je to celkom dobrá experimentálna dráma od Kim Ki-Duka. Má vydarený príbeh o pouličnom maliarovi, ktorý je aj napriek nekonfliktnej povahe nútený každodenne znášať ponižovanie, až raz namaľuje mladú ženu a keďže nemá peniaze, oplatí mu to pozvaním na zvláštne predstavenie. Tu sa ale neočakávane stáva jedným z jeho hlavných protagonistov a kvôli tomu sa z neho stáva nový človek, dlhodobo zadržiavané emócie mu vyjdú na povrch a vydáva sa na cestu pomsty všetkým, ktorým mu kedy ublížili. Spracovanie je celkom slušné, ale aj tak z neho prevládajú zvláštne pocity. Úvod išiel úplne mimo mňa, celá časť na námestí mi nesadla, ale príchodom na predstavenie to už začne byť zaujímavejšie a potom si ma to už získalo. Jeho cesta pomsty ale vlastne aj celý film je rozdelený na niekoľko približne rovnako dlhých epizód, ktoré prakticky fungujú aj samostatne. Hlavný hrdina rieši svoj problém stále s niekým úplne iným, na inom mieste a aj iným spôsobom, pričom niektoré epizódy sú zaujímavejšie viac a iné zase menej, získala si ma napríklad časť v knižnici, s manželkou, v reštaurácii, ale aj iné a celkovo z toho prevládajú dobré pocity. Herecké obsadenie je bez problémov, Joo Jin-Mo mi síce viac sedí v komerčnejších úlohách, ale aj tu ma bavil a zvyšok sú už epizódne postavy s pár minútami priestoru. Réžia a technická stránka sú ale úplne rozporuplné, tento experimentálny štýl sám o sebe pôsobí zaujímavo, predsa len za takú krátku dobu natočiť takýto film je skutočne umenie, ale osobne by som určite viac ocenil formu, ktorú Kim Ki-Duk využíva bežne. Takže Real fiction je rozhodne zaujímavý film, ktorý ma až na ten úvod bavil po celý čas, ale práve táto experimentálna forma mu u mňa zhoršila hodnotenie, keďže je to až príliš amatérske. Takto to beriem skôr len ako zaujímavý bonus v rámci tvorby tohto výborného režiséra. 67% ()
Zvláštny film. Kim sa pustil do vôd experimentovania a vytvoril surrealistické dielo o jednom mužovi, rozhodnutým pomstiť sa každému, kto mu zničil život. Zároveň sa však jedná o jeden zo scenáristicky najslabších Kimových filmov, čo doháňa fenomenálny výkon Jin-mo Jua. Je len škoda, že absolútny vrchol filmu, teda brilantné divadelné predstavenie Moje druhé ja, počas ktorého som ani nedýchal, sa odohrá behom prvých 20 minút a zvyšok filmu už neplynie v takom duchu. Ten ostatok je viac v štýle Takaši Miikeho, alebo skôr jeho napodobenine, ale záver je opäť skvostný. Len ten scenár - väčšinu filmu sa krátko zoznamujeme s postavou/ami, ktorú vzápätí Jin brutálne zavraždí, a to je vlastne všetko. Nie také dobré ako iné Kimove filmy, ale stále "nevšední podívaná", akú mnohokrát nemáte šancu zažiť. ()
200 minút, desať kamier a jeden muž na ceste za pomstou. Detailná štúdia prirodzenosti ľudského násilia ako reakcie na ponižovanie, lož a odstrkovanie. Kim KiDuk opäť preukázal svoje majstrovstvo keď dokázal takýto zložitý experiment so scenárom-nescenárom pretaviť do filmu, ktorý nenudí ani minútu a umožní divákovi dokonale sa zžiť s antihrdinom filmu a jeho násilnou cestou za odčinením najväčších krívd jeho života. 8/10 ()
Každým ďalším filmom sa Kim ki Duk profiluje do podoby tvorcu a režiséra, ktorého osobitý štýl a spôsob rozprávania zbožňujem. Real Fiction je experiment postavený na výbornej myšlienke. Skryté bolesti, krivdy a poníženia, ktoré spôsobili citovú deformáciu hlavného hrdinu sú po strete na divadelných doskách prelomené a on sa vydáva na cestu pomsty. Vydáva sa vyriešiť minulé krivdy tým, že ľudí, ktorý mu ich spôsobili zabije a tým sa následne oslobodí. Film natočený za veľmi krátky čas funguje presne v týchto momentoch v ktorých má. Aj keď štruktúra filmu je od polovice rovnaká - bez prekvapenia - film nenudí, pretože neutále predstavuje nové a nové charaktery. Tie síce pôsobia ako určité archetypy ale o to je zábavnejšie sledovať, ako sú všetky popravované. Posledný človek, ktorý prejaví nad hrdinom ľútosť vytvára dôležitý katarzný moment. A koniec pohrávajúci sa s divákom o tom čo je a čo nie je skutočné, je už len príjemným zakončením podareného experimentu a zaujímavého filmu. ()
Zajímavosti (1)
- Všechny záběry ve filmu byly natočeny na první pokus. (Cheeker)
Reklama