Režie:
Pierre-Henry SalfatiKamera:
Felix von MuraltHrají:
Mario Adorf, Hannelore Elsner, Katharina Derr, Margot Gödrös, Herbert Leiser, Roland Bonjour, Andreas Potulski, Markus Andreas Klauk, Katja Sallay (více)Obsahy(1)
Marcus Schwartz je starý muž, který se po návratu z Osvětimi rozhodl skrývat svoji židovskou minulost. Jednoho dne ale musí odhalit, co po většinu svého života pečlivě tajil. Marcusovi se jako jednomu z mála podařilo přežít hrůzy holokaustu. Aby po skončení války dokázal opět žít, rozhodl se zaujmout strategii zapomnění a chovat se tak, jako by se nic nestalo, teror se nekonal a jeho rodina nebyla vyvražděna. Na stará kolena však Marcuse jeho ponurá minulost z nenadání dožene, neboť chce být po své smrti pochován na židovském hřbitově. Aby toho dosáhnul, musí ke svému velkému překvapení prokázat, že je opravdu Žid. Při hledání důkazu o svém původu se vrací do vesnice svého dětství v Maďarsku. Na cestě ho doprovází mladá Turkyně Gül. Oba dva se při společném putování dozvídají zásadní věci o sobě samých. (oficiální text distributora)
(více)Videa (2)
Recenze (7)
Novodobý film o poválečné reparaci vlastní mysli a v tomto případě i identity - lehce opožděně, ale přece. Dramatická road movie o znovunalezení svých kořenů a střetu generací. Drze sebevědomá, současná Gül a posmutnělý děda Marcus - obraz ponuré minulosti. Celý film ovšem pro mě postrádá jakoukoli dojemnost, není zde sebemenší možnost vcítit se do hlavního hrdiny, dokonce ani v originále. Jeho schoulený, ublíženecký postoj a neustálé připomínání, jak snadná byla identifikace jeho národnosti pro nacisty, působilo skoro otravně. Někomu by snímek mohl dokonce připadat jako prvoplánová oslava židovství s propagací Spielbergovi nadace. Ani závěrečné vzpomínání, ve kterém svou minulost otevřel dokořán, pro mě nebylo nijak silné. Daleko emotivnější byl pro mě mini příběh jediné spřízněná duše, kterou Marcus měl. Etel a její Rozhodnutí o svém osudu je jakoby scéna z jiného filmu - je fantastická. (Challenge Tour 2015) ()
V súčasnosti je frekventovaný pojem - krádež identity. Posledný spravodlivý je film o problémoch s jej znovunadobudnutím, pretože keď niekto pozabíja všetkých, ktorí vás poznali, tak máte reálny problém dokázať, že ste tým, za koho sa vydávate. Film ma nejako zvlášť nezaujal, lebo podľa mňa netreba holocaust donekonečna opisovať, ale využiť ho na to, aby sa v žiadnej modifikácii neopakoval. Zaujal ma výkon Maria Adorfa, ktorého som doteraz poznal viac-menej v úlohách zloduchov najrôznejšieho druhu. ()
Moc hezký, ale smutný film ze života, který by si nikdo nepřál, ale který se se zaujetím dá poslouchat. Mario Adorf svojí postavu zahrál opravdu hrozně hezky, upřímně a lidsky. Bylo mi za něj hrozně smutno, ale zároveň jsem celý ten jeho příběh sledoval s přirozeným zaujetím. Musím říct, že Němci svojí katarzi s historií zatím zvládají se vší grácií. Jeden film vedle druhého mi to neustále dokazuje. A to i včetně tohoto filmu. ()
Tohle je asi v současné době nejpůsobivější zobrazování holocaustu. Ne naturalistické záběry přecpaných dobytčáků a utrpení v lágrech, ale komorní snímek o starci, kterému vzali identitu nejprve fašisté se svými čísly a poté i dnešní svět nesmyslnými předpisy a náboženskými příkazy. Právě tím, jak se odmítá nořit do tristních vzpomínek, které mu stále způsobují natolik silné ponížení, že o nich nedokáže mluvit, si své okolí získává, lidé blízko něj se jej snaží pochopit a poučení ze zvrácené totality se v nich přes soucit propíjí do duší. Stačí k tomu jeden skvělý herec s úsporným herectvím, kterému přihrává několik málo dalších. ()
Do určité míry se film zabývá znovuobjevováním ztracené identity, ale pro mě bylo stěžejním motivem odpírání vlastní tragické minulosti, která se drala na povrch všemi možnými způsoby. Faktické dokazování židovské minulosti bylo pro příběh jen jakousi podpěrou, ovšem podpěrou velmi vítanou. Mario Adorf byl bezchybný a jeho postavě jsem věřil každé gesto. Pasáž, ve které se rozhovořil o své minulosti, řadím mezi nejlepší momenty filmů o holocaustu vůbec. Pro mě už není Santerem, ale Menachemem Titelbaumem. A pochválit zaslouží i Katharina Derr, která Dorfa výborně doplňovala. Celkově skvělá práce. 90% ()
Reklama