Režie:
Robert LamoureuxKamera:
Marcel GrignonHudba:
Henri BourtayreHrají:
Jean Lefebvre, Pierre Mondy, Henri Guybet, Pierre Tornade, Bernard Dhéran, Jacques Monod, Robert Dalban, Jean Rougerie, Erik Colin, Robert Lamoureux (více)Obsahy(1)
Chaudard, Pithivier a Tassin jsou sice vlastenci a nosí uniformu francouzské armády, ale rozhodně to nejsou žádní hrdinové a válku by nejraději prožili někde zcela v ústraní. Ovšem osud jim předurčil roli hrdinů i proti jejich vlastní vůli. A tak střídavě osvobozují sedmou rotu z německého zajetí, prchají v převlecích a když na to přijde, tak dokonce i bojují! (Česká televize)
(více)Videa (3)
Recenze (138)
Povedené pokračování francouzské komedie, které nahlíží na válku trochu nadlehčeně a s humorem. Najde se zde spousta skvělých hlášek a scén, jež zaručeně pobaví. Za všechny jmenujme například neustálé pochodování s matracemi za účelem úniku ze zajetí. A potom jsem se taky dobře bavil, když jeden ze sabotéru pořád něco odpaloval, což tak trochu diktovalo bláznivý děj celého filmu. ()
O fous lepší než první díl, na který dvojka přímo navazuje. Opět sledujeme trojici pohodářů na jejich nekonečných pokusech o útěk, přičemž ve dvojce mezi naprosto nezapomenutelné patří celý pobyt na zámku a nekonečné manévry s matracemi. To jsem si už v dětství říkal že Němci nemůžou být tak pitomí :-). Jinak standartně skvělé hlášky (grupýr, červený drát na modrý knoflík) a na komedii celkem napínavé vlakové finále. ()
Souhlas, na dvojce je nejlepší, že ač zrozena o dva roky později, děj pokračuje bezprostředně dál, protože válka na nikoho nepočká. Tentokrát naše povedená trojka uniká po vzoru Houdiniho na sto a jeden způsob, z nichž vyniká především exit s matracemi :-) Narozdíl od prvního dílu se dvojka dobového dabingu nikdy nedočkala, ovšem pánové Fišer, Přeučil a Plachý pro Lucernafilm v devadesátých letech odvedli rovněž velmi dobrou práci. ()
Dalsie priame pokracovanie uspesnej francuzskej komedia "Kam sa stratila siedma rota?" zaostava za svojou uspesnou jednickou v sarme skutocne len malicko. Opat vynikajuci Jean Lefebvre v ulohe smoliara Pithiviera, Pierre Mondy v ulohe serzanta Chaudarda a snat zamrzi zmena herca ulohy Tassina ktoreho uz nehra Aldo Maccione (odmietol hrat v dalsom pokracovani) ale mladucky Henri Guybet.... ()
Galerie (31)
Photo © Constantin Film
![Návrat sedmé roty - Fotosky](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/163/382/163382235_fcb598.jpg)
Zajímavosti (6)
- Natáčanie filmu prebiehalo na zámku vo francúzskom mestečku Vigny. (dyfur)
- Zámek Château de Vigny, ve kterém se odehrává velký útěk důstojníků, se nachází ve stejnojmenné obci v departmentu Val d'Oise, přibližně 50 km od centra Paříže. (Foxhound#1)
- Použitá parní lokomotiva řady 140 C38 je skutečný válečný stroj. Byla vyrobena v roce 1919 ve Velké Británii pro francouzskou armádu. V roce 1941 byla zrekvírována a odeslána do Německa. Později se stala majetkem soukromého železničního spolku. (Foxhound#1)
Snímek Návrat sedmé roty z roku 1975 jsem viděl poprvé někdy v televizi za socialismu, neboť tehdejší zřízení nemělo problém dávat francouzské filmy. Když se tenkrát vysílaly v pátek nebo sobotu večer, pamatuji si jak jsem na ně těšil a Belmondo, Delon, Funés a další byli moji oblíbení hrdinové. Také tři filmy s dobrodružstvím sedmé roty za druhé světové války ve Francii okamžitě patřilo do mého TOP výběru tehdejší doby. Pochopitelně jsem si z děje této skvělé válečné komedie moc nepamatoval a tak jsem si jej okolo roku 2008 koupil na DVD. Brzy jsme se doma na film opět podívali a opět jsem byl s úrovní velice spokojen a také 90 minutová stopáž byla asi tak akorát. Pravda byla, že děj ne vždy svižně odsýpal a občas se našla i nějaká ta hluchá místa. Uplynulo deset let a tak jsem se rozhodl podívat se druhou akci sedmé roty ještě potřetí, zejména abych napsal zasvěcený komentář a také případně změnil své hodnocení filmu, v němž opět hrála hlavní roli trojice seržant Chaudard (Pierre Mondy) a vojíni Pitivier (Jean Lefebvre) a Tassin (Henri Guybet). Film bych rozdělil asi na tři hlavní části. Ta úvodní pokračovala tam, kde předchozí díl skončil. Pitivier, Chaudard, Tassin a poručík Duvauchel (Erik Colin) s odcizeným německým pásákem HACKL nejprve osvobodil svou sedmou rotu, která unikla do lesa, kde se vzápětí všichni setkali. Zde se domluvili, že s pásákem pojedu dopředu na průzkum a sedmá rota je pak bude následovat. Když však přejížděli přes most, vyhodil jej do povětří jejich bývalý velitel plukovník Blanchet, kterého si zahrál režisér Robert Lamoureux. Jeho neustálé přemítání jak správně napojit odpalovací zařízení na výbušniny se mi vrylo do paměti - zelený drát, zelený knoflík, červený drát, červený knoflík...Duvauchel chtěl vůz opravit a tak se Pitivier, Chaudard a Tassin vydali na druhý břeh řeky, kde se nacházelo pár beden v opuštěném nákladním autě. V době, kdy zrovna přeplouvali řeku se u pasáku objevili Němci, kteří Duvauchela zajali. Tři hrdinové, aby unikli zajetí, vydali se po proudu řeky, až narazili na vodní mlýn, v němž jim paní domácí dala uniformy francouzských generálů. V těchto uniformách byli také později zajati, stejně jako sedmá rota i se svým velitelem Dumontem (Pierre Tornade). Důstojníky odvezli na zámek zabraný německou armádou a tím se definitivně oddělili od zbytku roty. Po poměrně nezáživné první fázi tak začala druhá část filmu, která se na bývalém šlechtickém sídle celá odehrála. Trojice uprchlíků se brzy stala populární i mezi vysokými důstojníky a to ještě netušili, že díky náhodě budou mít šanci na útěk. Pitivier a Tassin se totiž přihlásili k akci, během které měli z nedalekého statku přivést několik krav a porazit je, aby vojáci měli co jíst. Na statku se jim mladá selka sdělila, že v podzemí zámku existuje tajná chodba ven a řekla jim, aby k ní v noci přišli. Na zpáteční cestě s trojicí krav zažili úsměvné problémy, ve kterých jim zdatně sekundoval německý voják (Michel Modo) se svým hlášením gruppier, gruppier. Následovala noční akce na zámku, během níž se do tajné chodby nakonec bydali všichni tři hrdinové. Chaudarda napadlo, že by mohli zachránit všechny zajaté důstojníky a tak začala probíhat velice dlouhá akce, ve které hráli hlavní roli spací matrace, zírající vojáci na stráži a dva koberce v hale zámku, přes které vedl vchod do podzemí. Po asi půl hodinovém přesouvání matrací před zraky německých vojáků se opravdu podařilo zachránit velkou skupinu důstojníků, kromě svého velitele Dumonta, který hrál šachy s německým důstojníkem (Jean Rougerie). Jenže nakonec tomu náhoda chtěla, že unikli jen naši tři hrdinové a ostatní byli opět zajati. Trojice se přesunula na statek, kde ukradla německou motorku, se kterou se dali na útěk, jenže další, nyní nešťastná nehoda způsobila, že havarovali při přejíždění mostu přes řeku, který opět vyhodil do vzduchu neúnavný plukovník Blanchet. Když se ocitli se v nemocnici, začala třetí a závěrečná část komedie. Po uzdravení byli posláni na opravu železniční trati, kterou poškodil opět Blanchet a při práci Chaudard naplánoval poslední útěk - ukradli lokomotivu a dali se na útěk po železnici, čímž mne jako milovníka železnice, lokomotiv a kolejí velmi potěšili. A pak vše skončilo....Jejich pouť plná převlékání a využívání nejrůznějších dopravních prostředků, při které je provázely šťastné náhody, ale i nehody, pomocné ruce, příležitosti, záchvěvy odhodlání i snaha o záchranu životů, mne opravdu docela bavila. Vůbec všechny díly mne docela bavily a rozhodně tyto filmové počiny patří mezi lepší ve francouzské produkci, která si tak ráda dělala legraci z německé armády. Suma sumárum, Návrat sedmé roty ode mne po právu získal tři sedmé hvězdy ***. () (méně) (více)