Režie:
Štěpán AltrichterKamera:
Cristian PirjolHudba:
Johannes RepkaHrají:
Peter Kurth, Helena Dvořáková, Jakub Žáček, Petr Vršek, Lana Cooper, Stephan Grossmann, Vladimír Škultéty, Johann Jürgens, Johanka SchmidtmajerováObsahy(1)
Příběh neotřele a originálně vyprávěného filmu se odehrává v současném Německu a Česku, jeho hlavní část pak na pomezí – v malém městečku uprostřed lesů na hřebenech Krušných hor. S lehkým komediálním nadhledem nabízí mix napínavé detektivní zápletky s místy až dokumentárně realistickým pohledem na dnešní Sudety. Hlavní postavou je stárnoucí inženýr Julius Schmitke. A také Krušné hory, které byly, stejně jako Schmitke, už téměř úplně prázdné a zničené, ale v současnosti se dávají znovu dohromady a život se do nich pomalu ale jistě vrací. (Artcam Films)
(více)Videa (3)
Recenze (161)
3* Lehké nezávislé dílko s výbornou kamerou, která i s kvalitním zvukem vystihuje ponurou mysteriózní atmosféru příběhu. Na tom však není zase nic tak vyjímečného a filmů s podobným vyzněním jsem už několik viděl. Spojením se slušnými (ne)hereckými výkony přidává filmu body navíc. Žánr komedie je rozhodně mimo a zbytečně klame a film je spíš určeny pro artové vyznavače. [ PŘÍBĚH: 1 /// ATMOSFÉRA: 2 /// TEMPO: 1 /// ORIGINALITA: 1 /// NÁLADA: 0 /// ART: 1 /// STYL: 2 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Pro mě nejnadějnější mladej českej režisér za posledních x-let a jak řekl Kamil Fila - jedinej náš film, kterej vypadá světově. Svérázná kombinace Kaurismakiho, Twin Peaks a Divokých včel, u které jsme se asi třetinu stopáže nahlas smáli (jako jediní). Zenoví šusťákoví mistři sdílející společné tajemství života (geolog!), příběh o nalezení sebe sama, rezavá vrtule vydávající zvuky jako jelen v říji atd. Při odchodu z kina jedna holka prohlásila "já jsem to absolutně nepochopila", takže si asi nevšimla vodítka v jednom z posledních záběru - makovotvarohového koláčku ve tvaru jinjang, do kterého si Schmitke spokojeně kousl. Perličky z titulků - "Barbora Kačena", a jedna z postav tam byla jako "ahoj man" (týpek v hospodě, který řekl vždy akorát ahoj). Jinak doporučuju zůstat až do úplného konce titulků, protože tam se objeví ještě jeden vtípek se vzkazem na záznamníku. Byli jsme poprvé na dopolední projekci v Aeru a asi to oblíbím. Akorát chudáci důchodci z tohoto filmu museli být trochu dezorientovaní, jeden si hned po skončení koupil pivo, sedl si do rohu a zamyšleně koukal do prázdna :-) ()
Tedy, žánr "komedie" tady na čsfd mi úplně nesedí. Ve filmu je sice mnoho komických momentů, od rozdílů mezi Čechy a Němci začínaje, přes různé hlášky konče. Ale zařadit film jen do tohoto žánru se mi nezdá, dle mého se jedná o povedený, mysteriózní, chvilkami snový, film, s až horrorovými prvky (atmosféra Krušných hor se dá doslova krájet, jak ta mlha táhnoucí se přes nekonečné, tajemné lesy) a s absurdními (komickými) momenty. Krásu filmu doplňují dokonale tajemné krajiny, strašidelný zvuk rozbitého větrného mlýnu a "podivínská (Čechů plná :-))" vesnička. Film ani chvíli nenudí a co chvíli si říkáte "jak jen tohle může dopadnout..." Režisér se svým bratrem si splnili tak trochu sen a natočili film, který obletěl mnoho festivalů po celém světě, byť to rozhodně není jeden z těch "přeumělecký" snímek. Jeho síla spočívá v atmosféře a výborných hereckých výkonech. ()
Takový zahození potenciál. Schmitke je film, který se vás snaží navnadit hlavně na to, že vypadá úplně jinak než ostatní filmy. Problém je v tom, že to nemá pointu. Ten film má hodinu a půl a přitom tak není žádné rozuzlení. Gradace a tak tak jako je. Ale celou dobu se ve filmu plánuje nějaká zápletka a ona není nijak ukončená. Střižna by si měla zkontrolovat jestli někam nezašantročila dalších dvacet minut filmu. Pokud má film fungovat jako reklama na Krušné hory, tak prosím, ale jinak... Kurth má geniální ksicht. To je stejně dumb a confused jako Vincent Vega. Krásný film s krásným příběhem, ale totálně o ničem. Film by si možná zasloužil Lva za hudbu, kameru a výpravu. ()
Není to komedie, byť se s mrazením v týle a třetím okem pomrkávajícím do jiné dimenze budete i hojně usmívat. Není to mysteriózní a není to drama, jako by si film důrazem na civilnost, všednost a zapadlost prostředí té mírně magické zápletky z podobných žánrů dělal legraci, přitom nijak nezlehčuje důležitost toho, čím si hlavní hrdina prochází. Na několika rovinách (ironizací art-eko, art-natur, spirit-art a podobných vzdělávacích filmových balíčků, reálně magickou kamerou, zachycováním člověka v jeho malosti a zároveň i v přirozeném a všudypřítomném přesahu, kdykoli se někdo začne soustředit a vnímat fluidum svého okolí, jeho prodyšnost, plnou tajemných bran, ad.) to silně rezonuje s posledními mistrovskými filmy Kelly Reichardt, ale je to naprosto samostatné, originální a vzácně sepjaté dílo, u něhož navíc nesehrála žádnou roli výše rozpočtu. *** Výborně navozená atmosféra, obrazem, vývojem situací, který promyšleně balancuje mezi lehkým a tíživým, i celou nesmírně originálně propracovanou zvukovou stránkou (a nemám na mysli jen specielní, uměle vytvořené ozvučení větrné elektrárny a dalších ventilátorů, ale i původní zkomponovanou a orchestrem nahranou filmovou hudbu, a celkovou vrstevnatou kompozici soundtracku, která je ústrojnou součástí děje, zvuky jsou tu oživlé a nesou sdělení), není samoúčelná, film má vtahující dějovou linku, po níž vás povláčí zasmyčkovanou bludištní realitou stavů lucidního snění a halucinující unavené či zabloudilé, avšak hledající mysli, v takových zákrutách realistického, všedního rámce příběhu a u tak zdánlivě obyčejné postavy, kde bychom se toho nadáli nejméně. Závěr je pak příjemně ironickým vyústěním příběhu o duševní cestě k uvolnění: nikoli inženýrova dcera, která se vláčí po indických klášterech a učebnicově nasává energii z kamenů, ale on sám v medvědí ušance nakonec nachází (nebo prostě přijímá) svobodu - ať už k tomu došel v hloubi lesů, či v hloubi sebe sama, ať už bdící, nebo snící. Tak či tak tu cestu vykonal sám, vlastním pohnutím mysli, tak či onak sám sebe vnitřně osvobodil. A kdo ví, možná to začalo tím dceřiným onyxem v dlaních. A nebo mediální zprávou o Medvědím muži - zajímavá představa, podpořená zasmyčkovaností postavy v časoprostorových bludištích příběhu, je, že tím Medvědím mužem byl nakonec Schmitke sám. Že to celé začalo voláním divočiny vlastního podvědomí. V tomhle jednoduchém čtení příběhu jako cesty člověka k duševnímu uvolnění, kdy se mysl podvědomě obklopuje symboly, signály a vidinami, které se zhmotňují v nápovědách, aby kruhem pochopila, co v sobě dávno ví (aby se Schmitke hledající potkal se Schmitkem uvolněným), lze vidět svěží, originální paralelu s hlavní linií všech Lynchových děl. *** Bonus: Doporučuji počkat si po konci titulků na vtipnou tečku za příběhem - zprávu v hlasové schránce jednoho z mobilů. Není to nezbytně důležité, ale leckomu to jasněji dourčí mezeru ponechanou v hlavním vyprávění, zdánlivé nedořečení. ()
Galerie (33)
Zajímavosti (9)
- Obec Chřmelava, ve které se děj filmu odehrává, je smyšlená. Žádná taková vesnice v Krušných horách neexistuje. Název obce tvůrci vymysleli schválně takový, aby se Němcům špatně vyslovoval. (ČSFD)
- Film má podle režiséra Štěpána Altrichtera dokazovat slova spisovatele Petra Mikšíčka, že Krušné hory jsou: "Láska na druhý pohled". (ČSFD)
- Ve filmu vystupují skuteční obyvatelé Abertam. Například hospodský z hostince U Bobra hraje sám sebe, dokonce ve vlastním oblečení. Také štamgasti z hospody jsou reální. (ČSFD)
Reklama