Režie:
Jean-Pierre AmérisKamera:
Virginie Saint-MartinHudba:
Sonia Wieder-AthertonHrají:
Isabelle Carré, Ariana Rivoire, Brigitte Catillon, Noémie Churlet, Gilles Treton, Laure Duthilleul, Martine Gautier, Patricia Legrand, Sonia Laroze (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Příběh Marie vypráví o dívce, která se naučila normálně žít, ač byla od narození hluchá a slepá. Tento malý zázrak se odehrál ve Francii na konci 19. století. Marie Heurtinová se narodila nevidomá a neslyšící a ani ve čtrnácti letech není schopná komunikovat se svým okolím. Její otec je skromný řemeslník, svou dceru miluje a navzdory doporučení lékaře, který jej přesvědčoval, že je slabomyslná, nedokáže Marii umístit do ústavu pro choromyslné. Ze zoufalství nakonec odveze Marii do ústavu Larnay nedaleko Poitiers, kde se řádové sestry starají o neslyšící dívky a mladé ženy. Mladá řádová sestra Marguerite, si i přes skepsi matky představené vezme toto „divoké zvířátko" pod svá ochranná křídla a dělá vše pro to, aby ji vyvedla z hlubin jejího vnitřního vězení a našla cestu jak s ní komunikovat a jak ji naučit žít. Marie se zpočátku jen brání, snaží se uniknout a křičí jako divoké zvíře. Je těžké odhadnout, zda by se mohla vůbec něco naučit, protože postrádá zrak, sluch i řeč. Navzdory počátečním nezdarům a překážkám sestra Marguerite ale nakonec uspěje i díky nekonečné trpělivosti, vlastní radostné víře a ochranitelské lásce k mladé Marii. Naučí ji vlastní znakovou řeč založenou na dotycích rukou. Marie Heurtinová se díky tomu později naučí Braillovo písmo, psát na stroji, šít, plést, učila se dějepis, zeměpis a stala se z ní půvabná mladá žena. Její příběh je považován za zázrak. (Cinemart)
(více)Videa (2)
Recenze (79)
Silný příběh, dobře zpracovaný. U mne byl vážným kandidátem na 5*, ale po velkém očekávání, jsem jím tak trochu zklamaná. Něco totiž tvůrci vůbec nezvládli: Tohle že bylo klášterní prostředí v závěru 19. století? Směšné! Mně to připomínalo spíš nějakou současnou charitativní organizaci, která nemá s katolickou církví nic společného! Že by se inspirovali v dnešních liberalismem prolezlých klášterech? - - - Více o skutečné Marii Heurtinové a o vzniku filmu zde: http://www.invarena.cz/?p=19051 Podle mého názoru film s podobnou tématikou http://www.csfd.cz/film/7199-divotvurkyne/prehled/ z roku 1962 vychází ze srovnání o dost lépe! ()
Příběh slepé hluchoněmé dívky, která se naučí komunikovat se světem díky nesmírné píli a trpělivosti jedné uvědomělé jeptišky, pohladí po srdci i toho největšího suchara. Jenomže snímek i přesto, že se opírá o skutečný příběh z konce 19. století, nepůsobí realisticky a přílišné idealizování všeho, co se na plátně dělo, z filmu dělá průměrný zážitek, jež stojí za vidění asi jen kvůli brilantnímu výkonu neslyšící herečky Ariany Rivoire v titulní roli. 5/10 ()
Na Mariin příběh jsem se těšil zejména proto, že mě velmi zajímalo, jak hodlá přispět k tématu veskrze noetickému, aneb jak svět poznávají hluchoslepí. Améris bohužel tuto otázku vůbec nekomentuje, Marie se naučí první slovo, následuje střih a najednou z ní vypadávají celé věty plné adjektiv a abstraktních příslovcí. Film se tak spíš soustředí na Mariin vztah s řádovou sestrou Margueritou. Nicméně v jeho prospěch vůbec nehraje vehementní domáhání se divákových slz; tuhle nad krutým postižením Mariiným, tamhle nad smrtelnou nemocí Margueritinou. ()
Kterak jedna řeholní sestra místo zahradničení zkoušela navázat vztah s hluchoslepou dívkou. Řekl bych, že to není nic snadného ani v současnosti, natož tu cestu najít sama na konci 19. století. Film stojí na soustředěných hereckých výkonech i precizní režii. Snad jen poslední záběr tlačí trochu moc na pilu, ale budiž to filmu odpuštěno. Jinak je totiž po všech stránkách výborný (90%). ()
Zázrak, který se odehrál ve Francii na konci 19. století, vzkřísil režisér Jean-Pierre Améris ve svém filmu Příběh Marie, jenž právě přichází do českých kin, ověnčený festivalovou cenou z Locarna. Média příběh Marie Heurtinové srovnávají s osudem rovněž hluché a nevidomé americké spisovatelky Helen Kellerové, jež přesto vystudovala univerzitu, v Braillově písmu napsala několik knih a získala prezidentské vyznamenání.Na rozdíl od mezinárodní proslulosti Kellerové však „případ Heurtinová“ nebyl příliš známý ani ve Francii. Dívka, která od narození neměla zrak a sluch, dospěla bez schopnosti komunikovat s okolím. Otec ji však vzdor pochybám lékařů svěřil jeptiškám, které se staraly o postižené mladé ženy. ()
Galerie (35)
Zajímavosti (2)
- Arianu Rivoire, která je i ve skutečném životě neslyšící, si režisér do role Marie Heurtin vybral až poté, když za ním přišla, že se zapomněla zaregistrovat na castingu. [Zdroj: Cinema] (M.B)
- Marie Heurtinová (Ariana Rivoire) žila po zbytek svého života v Notre-Dame de Larnay u Poitiers, kde zemřela 22. července 1921, ve věku 36 let. Byla vášnivou čtenářkou v Braillově písmu a bezkonkurenční v hraní domina. Nikdy nepřestala studovat a byla průvodcem mladým hluchoslepým děvčatům, která přišla do Larnaye po ní. (sator)
Reklama