Režie:
Christian SchwochowKamera:
Frank LammHudba:
Daniel SusHrají:
Charly Hübner, Milan Peschel, Ulrich Matthes, Rainer Bock, Max Hopp, Frederick Lau, Ludwig Trepte, Robert Gallinowski, Jasna Fritzi Bauer, Ursula Werner (více)Obsahy(1)
Malý člověk ve víru velkých dějin. Německá tragikomedie na motivy reálných událostí večera, kdy padala Berlínská zeď. Odpoledne 9. listopadu 1989 východoněmecký politik Günter Schabowski přečetl prohlášení, které ve prospěch občanů komunistického státu zásadně měnilo podmínky pro cestování do zahraničí, a to včetně zemí Západu. Během nadcházejících hodin se na hraničních přechodech u Berlínské zdi začaly shromažďovat stovky lidí, kteří se domáhali možnosti volně překročit hranici a podívat se do doposud zapovězené enklávy Západu. První přechod, který upustil od kontroly dokladů a nechal východoněmecké obyvatele volně proudit do západního Berlína, se nacházel v Bornholmské ulici před Böseho mostem.
Německý televizní film Bornholmská ulice sice své postavy obdařil fiktivními jmény, ale velmi věrně se drží událostí na titulním hraničním přechodu během noci, kdy padala Berlínská zeď. Ústřední hrdina, nadporučík Harald Schäfer, se zakládá na reálném veliteli tamní posádky Haraldu Jägerovi, který vešel do dějin díky tomu, že neuposlechl váhavé a nejasné rozkazy z velení a půl hodinu před půlnocí dal povel k otevření hranice.
Filmová rekonstrukce se soustředí na vykreslení tragikomické situace uvnitř sboru pohraničníků, kteří coby obyčejní přízemní lidé jsou vrženi doprostřed velké dějinné události a musí čelit nelehké situaci, kde se lidská morálka střetává s rozkazy i politickým přesvědčením.
(Česká televize)
Recenze (26)
Politický snímek nahlížející na události své doby tak trochu s nadhledem, humorem i vážností. Příběhu nejvíce porozumí samotní Němci, neboť nám je zde prezentovaná událost přeci jen krapet cizí. Nepochopíme směr humoru ani tu vážnost a tak je snímek pro nás tak trochu omšelý a nijak zábavný. Jedná se tedy o standardní televizní snímek, který je však adeptem k zapomenutí. ()
"Měl bys vyvenčit soudruha Schabowskýho!" "Chceš říct, že soudruh Schabowski je pes?" "Ten už něco vyvedl ..." Malí lidé na pozadí velkých dějin. Stylizace, specifický humor, nadsázka, schopnost vytvořit takřka nenápadně silný moment. To je Bornholmská ulice, humor, který nezesměšňuje, scény, které do sebe zapadají, film, který má osobité kouzlo. ()
Snímek představuje konec reálného socialismu. 1) Je to drama, protože jde o existenci, snad i o životy, ale krev přitom neteče a (téměř) všichni chápají, že jim režim za moc velkou snahu už nestojí. Je to i komedie, ale taky jen taková nedomrlá. Inu, německý smysl pro humor, že. 2) V této souvislosti si vzpomínám na principy Rady vzájemné hospodářské pomoci: ruská svoboda, polský ateismus, pruský šarm, maďarská světová řeč, rumunské zemědělství, bulharská elektronika, mongolský vědecko technický rozvoj, kubánská organizace práce a abych nezapomněl, česká neúplatnost. Jo jo, to byly doby... ()
S reflexí komunistických režimů střední Evropy je trochu problém. Ze strany publicistů a umělců je cítit zřetelná snaha zaujímat nekompromisní odsudky a moralistní postoje. Ze strany diváků - pamětníků starých pořádků - je cítit pro změnu nostalgie nejen po vlastním mládí, ale i světě, který byl jednoduchý a při určité dávce konformismu a uskrovnění vlastně i pohodlný a bezpečný. Německé produkci se velmi slušně podařilo vybalancovat obě polohy. Poslední noc východoněmeckých celníků a pohraničníků před pádem Berlínské zdi a následně i celého režimu je plná absurdity, černého humoru a dobře vypointovaných situací. Nespravedlivost a nefunkčnost systému je zřetelná, nebagatelizuje se ani neomlouvá. Na druhé straně se filmaři dívají na své hrdiny lidsky, s pochopením pro jejich složitou situaci. Z odlišných zkušeností východoněmeckých a západoněmeckých obyvatel se snaží vytvořit sjednocující pohled na nedávné německé dějiny, který by neznásilňoval historii a přitom by dovolil těm, co do toho byli tak či onak namočení, zachovat si tvář. Sympatické obsazení, kvalitní scénář, co víc si přát. Celkový dojem: 90 %. ()
Režim končí, protože nikdo už nedokáže říct, že hranice je zavřená. Co my to jenom aktuálně připomíná?:). Tedy vlastně tady se o tom, že hranice je zavřená, mluví, ovšem ona už vlastně zavřená není, ale nikdo se neodváží nic rozhodnout, jednotlivé částečky soukolí už nejsou pevné, drolí se. Solidní, spíše nadlehčený než křečovitě vtipný nebo naopak moralistně naučný nebo dokonce psychologicky dramatický pohled na okamžiky, kdy padaly zdi mezi dvěma státy jednoho národa. ()
Reklama