Režie:
Claude SautetScénář:
Claude SautetKamera:
Jean BoffetyHudba:
Philippe SardeHrají:
Patrick Dewaere, Brigitte Fossey, Jacques Dufilho, Yves Robert, Franck-Olivier Bonnet, Richard Bohringer, Pierre Maguelon, Claire Maurier, Dominique Zardi (více)Obsahy(2)
Po propuštění z vězení se Bruno snaží začít znovu. Nedaří se mu ale navázat vztah s otcem a navíc se zamiluje do bývalé narkomanky. (Netflix)
Videa (1)
Recenze (8)
Nevyvedený syn Bruno (Patrick Dewaere) strávil kvůli obchodu s drogami pět let v americkém vězení a další rok odvykací kúrou, načež se vrátil ke svému otci do Paříže. Jen málo se dozví o okolnostech, za nichž přišla před dvěma lety o život jeho matka, a vztah s otcem eskaluje v otevřený střet... Patrick Dewaere dva roky před sebevraždou - a stále stejné extrovertní herectví. Film o navždy se opakujících Sautetových tématech - problémy lásky i obyčejných lidských setkání. ()
Claude Sautet to se mnou umí, tento snímek je tuším osmý, který jsem měla možnost vidět, a opět to dopadlo na výbornou.. Pomalé tempo vyprávění mi sedlo jako dětská prdelka na nočník a příběh komplikovaného vztahu syna s otcem mě vtáhnul hned od začátku, postaral se o to strhující Patrick Dewaere.. Hlavní postava rozhodně nemá na růžích ustláno a ta jeho snaha vrátit se do normálního života, postavit se na vlastní nohy, najít si práci mi byla nesmírně sympatická.. V mých očích Bruno nebyl špatný syn, jen v jistou chvíli selhal a uklouznul po šikmé ploše.. Každopádně se jedná o výborné francouzské drama, které stojí za to vidět, poděkování uživateli/kolegovi Willy Kufalt za doporučení.. ()
Viem, ze Patrick Dewaere bol talentovany herec, sympatak a Ramzeszial sa zabil, tuna sa snazi postavit sa na vlastne nohy, ale ziskal tak akurat konflikt s otcom, lebo chce vediet neprijemne skutocnosti ......Na Sautetove filmy v 80. rokoch uz aj samotni Francuzi srali, jak pise oficialny zivotopis .....dalsia nechut Sauteta tocit filmy prisla so smrtou Romy Schneider /tusim 1982/ a dalsia rana prisla pre Sauteta - smrt Lina Venturu, pricom ani jeden tu nehral . 75 % ()
Nezdárný synek aneb synovská a otcovská láska. Syn se vrací k rodině, kterou kromě něj už tvoří jen jeho otec. Kde byl je jedno, jasné ale je, že se tam mnohému naučil. Mezi něj a otce vstupují dva druhy žen. Nejdříve matka, potažmo manželka, které oba - jak se říká - pomohli do hrobu. A pak milenky, které je od sebe vzdalují. Nakonec se ukáže, že "špatný (mauvais)" syn, je přece jen "dobrý syn", přestože jsme celý film o tom pochybovali a báli se, že tomu tak není a nebude. S touto ikuzí se pojí (jak už je také jinde naznačeno) i herecké mistovství Patricka Dewaere. ()
Claude Sautet se ve svých „dramatech ze života“ nesnaží cíleně dojímat, útočit na city, protkávat příběh laciným humorem ani čímkoliv šokovat. Jeho postavy žijí svým prostým životem, v jistém konfliktu se sebou nebo ve vztahu k jiným a v podání vždy pečlivě vybraných herců je nechává rozehrát kus velkého malého příběhu, kus silných pocitů obyčejných lidí ocitavších se na svých životních křižovatkách. Divák lačnivý po akci a strhujících zvratech bude zřejmě zklamán a unuděn. Naopak ti, co se ponoříme do nitra mladého muže čerstvě navrátilého z vězení, marně hledajícího opětovnou pevnou oporu v otci, jenž má v sobě rovněž nevyrovnané svědomí, prožíváme s hlavní postavou emocionálně vyčerpávějící hlubokou katarzi a ještě nám dlouho zůstane v paměti ten poslední záběr, přestože závěr zůstal značně otevřený. Patrick Dewaere by si zasluhoval klidně ocenění in memorian, tento film na jeho výkonu (spolu se scénářem) přímo stojí jako pevná skála a nikoliv marně jsou zde často dlouhé komorní scény čistě beze slova, kde Dewaere hraje a vyjádřuje pocity své postavy pouhými výrazy tváře a očima. Neméně skvěle mu sekunduje Yves Robert v roli nevyrovnaného otce. Filmové drama, na jaké se nezapomíná... 95% ()
Reklama