Režie:
Noah BaumbachKamera:
Sam LevyHrají:
Greta Gerwig, Lola Kirke, Michael Chernus, Heather Lind, Amy Warren, Dean Wareham, Cindy Cheung, Jasmine Cephas Jones, Matthew Shear, David Longstreth (více)VOD (2)
Obsahy(3)
Osamělá studentka prvního ročníku newyorské univerzity Tracy (Lola Kirkeová) zrovna neoplývá vzrušujícími zážitky vysokoškolského života ani oslnivého světa velkoměsta, o kterých snila. Když se jí ale ujme Brooke (Greta Gerwigová), obyvatelka Times Square a dobrodružná lvice salonů, Tracy rázem zapomene na své zklamání a zapojí se do neodolatelně šílených plánů své nastávající nevlastní sestry. (HBO Europe)
(více)Videa (9)
Recenze (26)
Brilantní konverzační humor! A k mému překvapení funguje Mistress America na neuvěřitelně skvělé úrovni bez nějakého většího důrazu na dějovost či zápletky, možná právě díky naprosto úžasnému scénáři od Baumbacha a Gerwig, a taktéž všestrannosti filmu, který se dá vnímat mnoha pohledy. Greta a Lola jsou úžasně se doplňující duo a prvky dramatu přebité vtipem fungují taktéž, ještě ke všemu dodávají filmu lehce hloubky, naprosto perfektně vyvážené. ()
Panebože, Brooke je tak neskutečně nesnesitelná kráva, naprosto mě děsí představa, že bych se s někým takovým měla v reálu setkat, dokoukala jsem to jen proto, že jsem doufala, že se jí stane něco hnusnýho a já budu mít aspoň pocit satisfakce. Tracy je osamělá vidlačka v ošklivým oblečení a neznámo proč se v příšrný Brooke zhlídne a nedojde jí to ani když na ní ječí dalších deset vymaštěných postav, nedojde jí to ani na konci. Naprostá ztráta času a nejen to, ještě mě to znechutilo. ()
Postavy jsou opravdu docela dobré, ale mě to v tomhle případě prostě nestačilo. Díval jsem se na ně, sem tam mě zaujala nějaká ta průpovídka, nějaké motivace postav, ale v celkovém kontextu mě ten příběh prostě nebavil. I přesto, že se to postavy snažily zachránit, přišel mi příběh v konečném důsledku klišovitý. ()
„Vím o sobě úplně všechno. Proto nemůžu chodit na terapie.“ Další a dosud zřejmě nejlepší z Baumbachových indie komedií o upovídaných newyorských intelektuálech s uměleckými ambicemi, jejichž sebevědomí vysoce převyšuje jejich skutečné schopnosti. Pro někoho neodolatelná, pro jiné nesnesitelná, slova bez pauzy chrlící Brooke se snaží své okolí přesvědčit, že je zosobněním ideálu, kterého chce dosáhnout každá newyorská hipsterka. Vtipná, oblíbená, nezávislá, úspěšná, svá. Znalá současných kulturních a technologických trendů, ale zároveň jimi tak trochu opovrhující. Takhle se prezentuje ve svém uměle vytvořeném světě na sociálních sítích, takhle ji vidí nezkušená Tracy. Ve skutečnosti nemá žádné přátele ani trpělivost na to, aby nějaký projekt dotáhla do konce a její zdánlivě nevyčerpatelná energie je jen dobře maskovanou hysterií. S tvrdou realitou je překvapivě konfrontována díky Tracy, která ji zneužije jako vděčný zdroj literární inspirace a kromě jejích charakterových vlastností (sebevědomí hraničící s arogancí) si od ní drze „vypůjčí“ také její životní příběh. Nemilosrdné odhalení pravé povahy navenek bezchybné hrdinky řadí Mistress Ameriku do linie filmů a seriálů jako Girls, nastavujících zrcadlo generaci, která by brzy měla řídit společnost, ale zatím jí k tomu chybí většina předpokladů (třeba schopnost vybrat samostatně vhodné těstoviny). Hořké podtóny nám zároveň nebrání vychutnat si barevně vyladěnou vizuální stránku, znamenitou inscenaci herců v prostoru (který je vedle pohybu v několika plánech spoluutvářen hlasy postav) a opravdu vtipné hlášky, které na sebe postavy pálí ve zběsilém tempu nejlepších screwball komedií. Dialogy mají takřka hudební rytmus a k jejich pointování Baumbach kromě slov využívá třeba Tracyino vržení šavle nebo záběr na dvojici roztomilých koček. Na jednu scénu bez prostoru pro vydechnutí navazuje další a film během první poloviny v podstatě neustále graduje, takže ani nemáme možnost postavy důkladněji poznat. K boření vysněných světů a odhalování masek, na které jsme připraveni vypravěččiným komentářem o tom, kterak se svět začal obracet proti Meadow (fikční alter ego Brooke), dochází až během vypravěčsky nádherně semknutého vývojového aktu v Greenwichi. S tím, jak o sobě postavy ztrácejí iluze, mění se óda na ženské přátelství v jízlivý portrét generace vyrůstající ve světě nabízejícím tolik možností, že je téměř nemožné zůstat sám sebou, být původní a nikoho nenapodobovat. Daní za tohle hořké sdělení přitom není zvolnění rytmu ani náhlá změna tónu vyprávění. Mistress America je komedií ve všech ohledech dotaženou, vzácně konzistentní a zasluhující výrazně více pozornosti než filmy stejného žánru a stejné země původu, kterými čeští distributoři běžně zamořují kina. 85% ()
Galerie (22)
Zajímavosti (2)
- Tony (Matthew Shear) má na zdi ve svém pokoji plakát k filmu Oblečen k zabíjení (1980). (hansel97)
- Představitelkami hlavního dua Brooke a Tracy jsou Greta Gerwig a Lola Kirke. Ironií osudu si Kirke zahrála postavu jménem Greta v Zmizelé (2014) a Gerwig postavu jméne Lola v Lola Versus (2012). (hansel97)
Tak tohle byla pecka; takhle nízký hodnocení nechápu. Baumbach se stává mym vyslovenym oblíbenym režisérem a řadí se mi někam hned vedle Anderssona, u kterejch obou vidim ve spustě ohledech podobnou notu. Mistress America je vlastně taková American Beauty po Girlsovskym způsobu... Kontrast dvou různejch sebevědomí mezi zidealizovanym, vysněnym, stylizovanym, křečovitě silovym všepozitivismem Brooke a nevýraznou, intelektuální, občas povýšeně přezíravou Tracy, která občas až sociopaticky přistupuje ke všem kolem sebe jako ke studijnímu materiálu, tenhle kontrast je skvělej. Soustavný prolínání děje s Tracyinou povídkou čerpající?/vykrádající? život a příběh Brooke je taky obrovsky zajímavej - ty promluvy mezi obrazama, odosobněnej pohled jakoby vypravěče nebo pozorovatele dávaj prostor spoustě myšlenkám a postřehům. Stejně jako Girls (ale stejně jako i jiný Baumbachovy filmy) film neprezentuje Brooke ani Tracy jako hodný nebo zlý; jejich cesta se nehodnotí jako lepší nebo horší - hnusný věci svym přístupem dělá jedna jako druhá; obě si s s sebou nesou vlastní život a svoje vlastní zranění, a obě se v dnešnim světě neomezenejch možností snažej najít svoje místo. Uchvátila mě skvělá kombinace vizuálu, obsahu a hudby - třeba při scéně v posilovně, kam vejde Tracy a předcvičující Brooke jí pozdraví "Hey, baby Tracy!" je tak úžasně snová a uhrančivá, tak magicky to rytmem i melodií zapadá do tý znějící hudby, že takovejhle wow moment jsem ve filmu dlouho nezažil. To tempo skvělejch a zábavnejch dialogů bylo tak neuvěřitelný a některý ty scény tak krásně andersonovsky WTF, že dívat se na film pro mě bylo něco úžasnýho - a celá vrcholící scéna v domě Mamie-Claire se všema těma agendičkama každýho z přítomnejch /furt něco k jídlu somrující kluk, jeho podezřívavá a žárlící přítelkyně, na manžela čekající Číňanka.../ a s celou svou gradací byla naprosto dechberoucí a neuveřitelně silná. Za mě je Mistress America nebejvale zajímavym filmem trefující se do současný mladý generace - tak zajímavym, že se na něj rozhodně chci někdy podívat znovu. Za mě zatim mezi 4 a 5* a jestli i z dalšího zhlídnutí budu takhle nadšenej, s pátou váhat nebudu. / Skvělej koment má Matty. // "Občas mám fakt pocit, že jsem ze všech nejchytřejší a nejlepší. Teda pokud nejde o matiku a přírodní vědy nebo o východ a západ... Ale ve všem ostatním. A kdybych pořešila vizáž, byla bych i nejkrásnější ženská na světě." / "Mám pocit, že jsem nemocná. A nevím, jestli má moje choroba jméno. Akorát sedím a zírám celou věčnost na internet nebo na televizi a akorát se snažím to už nedělat. A pak lžu, co všechno jsem dělala. Pak mě něco tak nadchne, že mě to nadšení naprosto dostane a já nemůžu spát nebo něco dělat. A všechno mi připadá naprosto skvělý, akorát nemůžu přijít na to, jak mám v tomhle světě fungovat. Kéž bychom žili za feudalismu, aby bylo naše místo neměnný. Ať už jsi byla král nebo sedlák, musela jsi s tím být smířená." / "Díky Meadow byly tlusté bohaté ženy míň tlusté a blbé bohaté děti míň blbé a nemožní bohatí muži míň nemožní. A strašně si přála být na druhé straně: být tlustá a blbá a nemožná a bohatá. Co jí ale vůbec nedocházelo, co jí docházelo ještě míň než fakt, že žádnou restauraci mít nebude, bylo to, že ostatní lidi nebyli ve srovnání s ní nic. Jako by byli sirkou a ona vatrou. Byla poslední kovboj, plná romantiky a neúspěchu. Svět se měnil, a lidé jako ona už v něm neměli místo. Být světlem naděje pro méně důležité lidi může být velmi osamělé." () (méně) (více)