Režie:
Michel FrancoScénář:
Michel FrancoKamera:
Yves CapeHrají:
Tim Roth, Elizabeth Tulloch, David Dastmalchian, Nailea Norvind, Claire van der Boom, Sarah Sutherland, Tate Ellington, Joe Santos, Michael Cristofer (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Pro Davida (Tim Roth) není smrt ničím děsivým a tabuizovaným. Pracuje jako paliativní ošetřovatel těch, kteří na ni čekají – často jako na vysvobození z nesmírného utrpení. Klidný, uzavřený, ale velmi soucitný muž usnadňuje umírajícím poslední dny života s něhou a pozorností, která z pohledu nezaujatého pozorovatele vyvolává otázky. Co Davida tolik přitahuje na blízkosti smrti? Jaké trauma z minulosti ho sužuje? A není jeho vztah s klienty těsný až příliš? (Film Europe)
(více)Recenze (37)
Tim Roth je dobrý, snímek je hodně depresivní, a to jsou jeho hlavní prvky, které vás upoutají. Umírání není jednoduché a není ani jednoduché se s ním dennodenně setkávat a vlastně pomáhat lidem, aby to umírání bylo lepší. Snímek není tak dějový, je pomalý, ale tušíte, kam spěje. Není to snadné sledování. ()
Film o odcházení, který neví, kdy by měl sám skončit. Franco svůj portrét muže, který žije životy druhých, režíruje se stejnou metodičností, s jakou Rothův ošetřovatel pečuje o své umírající pacienty. Celky a polodetaily, pouze výjimečně nějaký detail. Dlouhé, převážně statické záběry, v nichž se zastavil čas. Jeho plynutí (i jakýkoliv jiný pohyb) nahradilo smiřování se s neodvratnou smrtí. Našemu hlubšímu soucitu s neobyčejně milosrdným a trpělivým protagonistou brání nekomunikativní vyprávění, zprostředkovávající pouze fragmenty z jeho minulého i přítomného života. Zatímco lidem, o něž se stará, je neocenitelnou oporou, v soukromí má k vyrovnanosti daleko. Vlastní existenci se snaží přebít fyzickou aktivitou (běh) a přijmutím plné zodpovědnosti za druhé, kteří mu přes prožitou tragédii dodávají sílu žít (poněkud paradoxně, vzhledem k tomu, že sami nemají dost sil ani na uspokojení svých bazálních potřeb). Odstup od nečitelného hlavního hrdiny, k němuž nás Franco vede, je částečně odůvodněn v úplném závěru, který nabízí silně rozporuplné, byť v jádru pochopitelné řešení Davidova problému, strachu přijmout odpovědnost za vlastní život. Nejen poslední vteřiny, ale celá závěrečná třetina, celkově konvenčnější a méně soustředěná než zbytek filmu, dělají z Chronicu nevyrovnanou záležitost. Tim Roth je ovšem skvělý od začátku do konce. 75% ()
Mexická škola se v tom filmu nezapře - distancovaná, strnulá, málomluvná a traumatizující sonda do světa, do kterého nechceme hledět ani vteřinu. Pohled na ubohost smrti i na marnou snahu hrdiny pochopit ztrátu a přijmout bolest. Pochyby budí jen způsob, jakým Franco svůj film završil - je to gesto režiséra, který chce za každou cenu šokovat, nebo jen špatně pochopené gesto hlavní postavy, která už nevidí cestu dál? I přes lehké rozpaky po projekci pozoruhodně propracovaný snímek, v němž se Tim Roth doslova fyzicky inkarnoval v ošetřovatele, pro nějž je umírání posedlostí. [Cannes 2015] ()
Tim Roth tady zahrál zcela profesionálně roli paliativního ošetřovatele, ale za tím vším se skrývá mnohem víc. Určitě je to film k zamyšlení nad sebou samým, nad přístupem k takto nemocným lidem. Za sebe jen píši, že jsem si to pustila zřejmě buď v nevhodnou dobu a nebo naopak ve velmi vhodnou dobu. Smutné, beznadějné a alarmující, ne pro každého. A souhlasím, že ten konec byl už navíc. ()
Nová mexická vlna mě stále odrovnává, snímek který drásá nervy do poslední kapky. Závěr je čistý KO, který je v mých očích pro hlavního hrdinu vykoupením. Michel Franco bude pro mé oči na festivalech rozhodně v popředí. ()
Silný a přímočarý snímek o těžkém odchodu vážně nemocných pacientů. Tim Roth podal skvělý výkon. Ošetřovatel David je obětavý, pečující, empatický. Ovšem i on má své problémy, protože příbuzní klienta o kterého se stará si jeho svědomité konání můžou vysvětlovat i jinak. Závěr je poměrně rychlý, nečekaný a hlavně varující. Některá neuvážená rozhodnutí je lépe si rozmyslet. ()
Práce hrdinů aneb smrt je nejhorší kolegyně! Tim Roth skoro zcela beze slov a přitom naprosto fenomenální. ()
Mnoho nahých lidí ve sprchách a smrt na dosah. Při závěrečném záběru jsem si málem vykloubil rameno. Tady opatrně. ()
Velmi silné, Roth "překvapivě" skvělý.! ()
Tenhle film byl opravdu zvláštní. S neskutečnou otevřeností - chtělo by se říci až drzou - řešil téma, kterému se každý snažíme podvědomě vyhnout a které si odsouváme v myšlenkách ,,na potom''. Je to pochopitelné. Každý se bojí toho okamžiku až se stane nemohoucím, nebo až mu lékař sdělí onu strašnou zprávu ohledně nějaké smrtelné nemoci. Chronic nahlíží do několika životů těchto pacientů. Nahlíží neskutečně detailně do všech intimních míst. Divák se má nejednou chuť odvrátit. Vždyť na něco takového se přeci nekouká. Ale co až se tím nemohoucím stane někdo z našich blízkých? Budeme mít sílu se neodvracet? Vždyť dotyčný bude potřebovat naši trpělivou pomoc a lásku. David jako ošetřovatel přichází pomáhat tam, kde to rodina nezvládá. Nemá problém s ošetřováním nemohoucích bytostí, které už přešli práh života, ale nepřekročili ještě práh smrti. Ví, že jeho posláním je být s nimi přesně pro tento krátký úsek a i když ví, že smrt si své vyvolené již označkovala, jejich odchod jej vždy zraní. Ačkoliv navenek působí sebejistě, konec konců nejen příbuzní ale zejména pacienti to od něj očekávají, vnitřně jej tato práce (a nejen ta) stravuje. Sám má za sebou prožitou tragédii a práce s nemocnými je pro něj vlastně jakousi terapií. Snad pro to do ní dává více než ostatní a snad proto to na okolí může působit někdy až zvláštně a nepatřičně. Ačkoliv jsem viděl jeho vnitřní žal, přesto jsem konci nevěřil a musel jsem si jej přetočit znovu abych se opravdu přesvědčil, že nešlo o nepozornost... Mexičané nám dali možnost nahlédnout kamsi, kam se neradi koukáme, pokud nejsme nuceni něco podobného sami řešit. Já nevím jak vy, ale pokud by mne nedej bože něco podobného potkalo, pak hned po rodině budu velice vděčný za nějakého podobného Davida... Tleskám Timu Rothovi, byl skvělý jako pokaždé! * * * * ()
Chladná, slovne chudobná, vizuálne depresívna a nepríjemne vecná sonda do života umierajúcich a do duše jedného veľmi nešťastného muža. Tu je krásne vidno, aká tenká hranica je medzi životom a smrťou. Príbeh o človeku, ktorého osobná trauma mu dovoľuje ako-tak žiť iba pri umierajúcom, pretože len tu, tak blízko smrti, môže vstrebať aspoň trochu tej bolesti z tak veľkej straty.... V takomto rozpoložení bol záver filmu pre Davida hotovým vykúpením. Čo je možno trocha na škodu, v niektorých momentoch sa mi odstup od hlavnej postavy zdal až moc veľký, ale inak veľká spokojnosť. 75/100 ()
"Chronic" bol skutočne zaujímavou drámoiu. Nemôžem povedať, že by ma naladila na vysoko optimistickú nôtu, no rozhodne musím povedať, že je to zaujímavá téma a spracovaná s veľkou dávkou lásky a opatery, akú tento film rozhodne potreboval. Tim Roth do filmu svoje maximum a je zaujímavé, že čím viac so svojimi pacientmi trávi čas, tým viac sa akosi vnútorne vo svojej hlave stáva členom rodiny. A začne rozprávať veci, ktoré vôbec nie sú pravdivé, no akosi vnútorne mu pomáhajú ísť ďalej. Podľa mňa zaujímavá momentka filmu. Osobne by som ale bol asi radšej, keby bol film trošku viacej ucelený, a keby sa v posledných pár sekundách neudeje to, čo sa tam stane. Neviem čo to filmu pridalo, než keby sme mali radšej nejaký reálny koniec, kde by sa veci trošku viac uzavreli. Posledný prípad, ktorý David prijme v podstate ostáva otvorený a nemám pocit, že ho tam bola potreba. Vzťah s jeho rodinou sa mohol tiež rozobrať lepšie. Minimálne jeho vzťah s dcérou mohol mať väčšiu dávku pozornosti. Tam sa dostalo najviac srdca, no chcelo to viac času, aby sme to mohli vidieť. A potom sú tu scénky s pacientami. Myslím si, že fungujú dobre, no možno keby sa to sústredilo viac na nejaký konkrétny prípad a mohli mu viac rozumieť, tak by to bolo silnejšie. Mám pocit, že mnohé veci len preletíme. Za pozornosť stojí. Ale iba pokiaľ máte radi pomalšie drámy. Potom si v tom niečo nájdete. Ak nie, tak toto určite nie je film pre vás. Hodnotenie: B ()
Veľmi silná a ťažká téma, ale aj takýto býva život .. mám rada tento typ filmov. Bez zbytočných slov, a v tomto prípade aj hudby. Zvláštna postavička ten David s nie ľahkým životom za sebou, aj pred sebou. ()
Tak nějak nic na povzbuzení... nehledě na zvláštní pohnutky Davidova počínání, kdy své já nechává prolínat s životními etapami svých klientů... to jsem patrně nepochopila. Zato mám jasno u finále - není radno hrát si na Boha, a to ani ze soucitu. Dávám za dvě - z leknutí. ()
Film vystihuje Chronickou nemoc současných špatných filmu. Málo podnetú, "kontemplativní kamera", kontroverzní téma, zavádějící první pulka, "tajemství" z minulosti, objektivní sledování nudných nic neříkajících scén... ()
Osobní drama ošetřovatele smrtelně nemocných, která zvládá zaujmout ale i znepokojit. Tenká hranice mezi životem a smrtí a studie toho, co mortalita znamená nejen pro smrtelně nemocné ale také pro jejich rodinu a přítele. Škoda jen toho nepříliš zvládnutého závěru. [60%] ()
Zvláštní film o zvláštním tabuizovaném tématu. 1) Dusivý snímek je zcela bez hudby a tvoří jej 97 většinou téměř minutových záběrů. Znovu vidět film rozhodně nechci._____ 2) Šokující konec nechápu. No...vlastně chápu, ale nelíbí se mi a nesouhlasím s ním._____ 3) 36letý scenárista a režisér Mexičan Michel Franco se podílel i na produkci a střihu._____ 4) Za svou přesvědčivost dílo děkuje především 54letému Timu Rothovi (ošetřovatel David) ve svém obvyklém hastrošovitém oblečení. S ním (s hercem) film doslova stojí a padá._____ 5) Výstižný koment: Marigold****, Big Bear****. ()
Skvelý Tim Roth ako ošetrovateľ nevládnych pacientov ma opäť presvedčil, že je jednotkou vo svojom remesle. Snímka bez zbytočných televíznych dojáckych omáčok zachytáva prácu sociálneho pracovníka, ktorý to nemá veru jednoduché. Nepríjemní pacienti, obvinenie zo sexuálneho zneužívania atď. Bez zbytočných emócií zachytáva pracovnú rutinu. A to sa mi na tom najviac páčilo. Čo sa mi naopak na tom nepáčilo bol epizodický dej a statická kamera, kde bolo síce dostatok strihov aby to nenudilo, ale aj tak mi to úplne nesadlo. Ináč ide o zaujímavý kúsok iba škoda, že to nemá pevnejší dej. ()
Strach...slabosť..trápenie...smrť. Z týchto prísad vznikol jeden veľmi ťaživý, skľučujúci "portrét" o človeku, ktorý žije pre druhých. Z výčitiek? Z dobroty? Alebo iba nevie žiť ten svoj život? Za 93 minút som nedostala odpoveď ani na jednu otázku, možno pár náznakov. V posledných rokoch vzniká mnoho podobných výtvorov. Zvláštne plynutie, nezodpovedané otázky, ťažké téma, statická kamera...Nemusí to byť každému po chuti. Ja takéto veľmi môžem. Možno je ich mnoho, no málo takýchto filmov ma umlčí na celú dobu. V Chronic tiež nezaznie veľa slov, dokonca sa nevsádza ani na pohľady, ako tomu väčšinou býva v takýchto prípadoch. Franco vsádza na samotné osudy ľudí, ktorý potrebujú pomoc. Na pár momentov som strácala pozornosť, no koniec mi vyrazil dych... a atmosféru som hltala. Myslím, že 64% nie je odpovedajúcich. Sledujte. Nič viac netreba. ()
Zaujímavá sonda do života ošetrovateľa, ktorý v podstate sprevádza zúbožených pacientov až k bránam smrti. Napriek vrelému vzťahu Davida k svojim pacientom, to pôsobilo veľmi chladno a staticky, no zároveň vysoko realisticky. Celé mi to akosi pripomínalo pseudo-dokument a častá lyrizácia deju ma zrovna nezaujala. Očakával som aj nejaký dramatickejší spád v rámci celého príbehu, a taktiež viac dialógov, ktoré by ten film nejako viac spestrili. Práve toto všetko mi tam chýbalo, a napriek zaujímavému námetu niet začo plytvať hviezdičkami v hodnotení. ()
Reklama