Režie:
Vladimír SlavínskýKamera:
Jan StallichHudba:
Josef KumokHrají:
Hugo Haas, Arno Velecký, Antonie Nedošinská, Lída Baarová, Ladislav Pešek, Jan W. Speerger, Ladislav Herbert Struna, Marie Grossová, Jaroslav Marvan (více)Obsahy(1)
Docent Jakub Johánek se těšil na dědictví po strýci a předem ho s přáteli oslavoval, aniž by věděl, jaké poklady vlastně může očekávat. Trochu přehnal množství skleniček a druhý den se probudil s dokonalým oknem. Mučí ho kocovina, a do toho ještě přichází domovnice s prohlášením, že včera připravil její dceru o věneček - docenta tedy čeká urychlená svatba. Jakub sice po dívce už dlouho pokukuje, nyní má však docela jiné starosti. Vyhledal ho totiž jakýsi povaleč, který tvrdí, že na vlastní oči viděl, jak Johánek v noci zapálil stoh. Pokud nedostane tučné výkupné, půjde ho udat... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (31)
Film měl vskutku nelehký osud. Už při premiéře se proti němu zdvihla vlna nevole, a to od: a) sklenářů (Haas se svým životním stylem neměl problémy vyrábět okna v jakémkoli množství a jakékoli velikosti, takže by řemeslníci přicházeli o práci, což bylo zejména v době probíhající světové hospodářské krize krajně nezodpovědné) b) od mravnostních spolků a církve (Haas a Baarová sní o pevném obejmutí, škrcení a tahání za vlasy, tedy o praktikách blížících se k BDSM spíš než k poctivé a jediné přípustné misionářské poloze) c) Jaroslava Foglara (Struna nazval Speergera (nebo obráceně) "volem" - a tak poprvé tato nadávka pronikla na filmové plátno). No a po válce se zase ocitl v trezoru kvůli Baarové. Zajímavost: Baarová se po válce snažila vyhnout potrestání za svůj prohřešek s Goebbelsem, tvrdila, že v dobách svého styku s tímto německým nadsamcem s kobylí nohou byla nepříčetná. Argumentovala právě tímto filmem, že přeci žádná normální žena by po románku s okouzlujícím a naprosto neodolatelným Haasem by se nemohla zamilovat do tvora stojícího tak hluboko pod ním. Soud jí to ale neuvěřil, což upřímně řečeno moc nechápu. ()
Slavínský nikdy příliš nehazardoval a exkluzivní smlouva s berlínskou UFOU dávala tušit, že Okénko bude v jeho tvůrčích rukou lahůdkou. Byla to svým způsobem sázka na jistotu, protože stejnojmenná divadelní hra Olgy Scheinpflugové plná ironických narážek a pošklebků slavila úspěch již na prknech pražského Národního divadla. Hugo Haas se v ní převtělil se svým typickým humorem i nadhledem do role roztržitého vědátora, starého mládence, který když přebere, je z toho ostuda málem až nadosmrti. A protože má kolem sebe ty, kteří vědí, jak toho okamžitě využít ve svůj prospěch, je o legraci postaráno. Slavínský do svého filmu převzal jak Haase, tak vynikající Antonii Nedošinskou, jejíž Dynybylka je nádherným exemplářem člověka, kterého pohání neutuchající touha po tom, co v jejích očích vypadá spravedlivě, a Scheinpflugovou nahradil vycházející hvězdou českého filmového nebe, spanilou Lídou Baarovou. A přestože film by občas potřeboval říznější tempo a zkušeného střihače, který by si hravě poradil s přebývajícími minutami, není důvod nad Slavínského Okénkem ohrnovat nos. Protože Hugo Haas je fenomén s nadčasovým potenciálem. Jen si povážej, tak mladá a už je modlářka. – Co? Modlářka?! – No, vědí, vona dělá tydlencty módely klobouků. ()
Velmi dobrá veselohra podle předlohy Olgy Scheinpflugové. Slavínský natočil v první polovině třicátých let v produkci UFY hned několik veseloher z lidového prostředí. Zatímco ve filmech jako Madla z cihelny, Zlatá Kateřina či Pokušení paní Antonie se půvabná, milá a chytrá dívka z lidu dostane k svému dobře postavenému ženichovi přes různé peripetie, zde se setkáváme s poměrně dobrou inovací. Lída Baarová dobývá za pomoci své matky Antonie Nedošinské nesmělého a nepraktického intelektuála Huga Haase. Přičemž ten způsob, jak dostat dceru pod čepec je vskutku originální, matka využije toho, že pan docent jednou přebral a zinscenuje divadlo, ve kterém její Růženka tvrdí, že ji pan docent připravil o počestnost. Vše nakonec dobře dopadne, neboť Hugo Haas a Lída Baarová přece patří k sobě. Typ nepraktického mládence v podání Huga Haase se dá už jen stěží překonat. ()
„Slečno, já vám musím říci něco velmi důležitého. Totiž já se nesmím bohužel nikdy oženit! Já jsem sexuální zločinec, pyroman…a já ani nevím co všechno.“ A navíc je to ještě inteligent, „abštinent“, tichý telefonista, osel a nemrava! Než se Okénko (prý „mezera ve vědomí a otrava alkoholem“) rozjede, jde o slabounkou komedii. Baarová rozesmává, ale jen nechtěně (v takhle příšerné roli jsem ji ještě neviděl), Nedošinská převádí pouze svůj průměr a v případě Haase jde o jeho nejslabší film (alespoň z těch mnou viděných). I on sám jako by se dlouho hledal, až po nějaké době začne bavit a sypat hlášky z rukávu tak, jak je jeho dobrým zvykem (a dotáhne tenhle rozvrzaný vlak až do cíle prakticky sám). Z celé romantické linky pak funguje jen scéna se zločinným souzněním. Slavínský navíc filmu ublížil přestřelenou stopáží (třeba takový výslech v kanceláři je celý na vystřižení). Kvůli některým povedeným Haasovým výstupům to bude ještě za slabší 3*. „Ale škrtil jsem vás, to mi neupřete!“ - „Vždyť vy máte oči jako chlapeček.“ ()
Každý začátek je těžký a tak je třeba brát i začátky Slavínského. Natočit komedii není jen o zápletce, ale také o tempu, svižnosti a eleganci. A v tom to skřípe. Romantický cajdák o nešikovném profesorovi a jednom opilcově "okénku", které způsobí nečekané komplikace, ale samozřejmě vše dobře dopadne. Vše by skutečně dobře dopadlo, jen kdyby film nebyl tak strašlivě dlouhý. Tempo je velmi pomalé, děj běží tak pomalu, že jsem měl mnohokrát chuť vykřiknout, ať už se ten Haas sakra vymáčne. Nakonec jsem se dotrpěl k happy endu, i když jsem od toho v půlce chtěl odejít. Ještě, že tam byl ten Marvan...50% ()
Reklama