Režie:
Jerzy StuhrScénář:
Jerzy StuhrKamera:
Paweł EdelmanHudba:
Adam NowakHrají:
Jerzy Stuhr, Katarzyna Figura, Dominika Ostałowska, Irina Alfjorova, Karolina Ostrożna, Teresa Sawicka, Jerzy Nowak, Jerzy Trela, Andrzej Hudziak (více)Obsahy(1)
Druhý režijní počin polského herce Jerzyho Stuhra, který si v něm zahrál hned pět postav. Smutná komedie přináší příběhy čtyř mužů, jejichž osudy jsou spojeny postavou symbolického soudce. Ve zdánlivě lehké moralitě nabízí autor podněty k přemýšlení na téma lidských vztahů, sobectví i sebeobětování pro druhého.
Jako filmový režisér debutoval Jerzy Stuhr v roce 1994 snímkem Seznam cizoložnic (Spis cudzołżnic), mnohem více však pozornost diváků zaujal v roce 1997 svým druhým celovečerním filmem Milostné příběhy (Historie miłosne). Ten se stal nejúspěšnějším polským titulem roku a získal cenu Grand Prix na Festivalu polských filmů v Gdyni v roce 1997, stejně jako celou řadu ocenění na zahraničních festivalech (např. Cena FIPRESCI na 54. MFF v Benátkách).
Filmem, který Jerzy Stuhr věnoval Krzystofovi Kieślowskému, se k tvorbě tohoto tvůrce otevřeně přihlásil. V jistém smyslu si Stuhrova tvorba klade za cíl zaujmout v polském filmu právě místo po Kieślowském: otázky, které si režisér ve svých snímcích klade, se skládají v jakousi mozaiku svědomí a poznání a z úhlu pohledu současného intelektuála reflektují skutečnou polskou realitu.
Smutná komedie s fantastickými prvky vypráví o osudech čtyř hrdinů – pětačtyřicetiletých mužů, z nichž každý prožívá své milostné vzplanutí a je vystaven nelehké volbě mezi přijetím a zřeknutím se lásky. Vysokoškolský profesor polonistiky stojí tváří v tvář zamilované studentce, formální manželství armádního plukovníka zase naruší příjezd jeho někdejší ruské milenky. Pašerák drog je stále zrazován svou chamtivou ženou a s nelehkým úkolem se musí nakonec vyrovnat i provinční kněz, ke kterému se přihlásí jeho údajná dcera. Všichni protagonisté jsou do nečekaných situací vtlačeni jaksi proti své vůli a často si s ní nevědí rady. Záleží tedy vždy na tom kterém muži, na jakou cestu života se vydá a zda svůj osud naplní.
Jednotliví hrdinové se spolu nikdy nesetkají, přesto jsou všechny dějové roviny navzájem provázány v jeden organický celek skrze postavu tajemného muže-soudce, který prochází celým filmem a objevuje se vždy v rozhodujících okamžicích děje. Všechny ústřední postavy (včetně soudce) pak spojuje také herecké obsazení: všechny role kongeniálně ztvárnil Jerzy Stuhr. Ve svém hereckém koncertu své hrdiny záměrně odlišil zejména ve vnějších atributech a odstínech (toporně-křečovitý důstojník, vznětlivý pašerák, rozpačitý umírněný kněz a introvertní profesor). Co se týče vnitřního ladění postav, pojímá je vesměs jako poněkud neprůbojné jedince, které stíhá dílem smůla, dílem důsledky vlastní bojácnosti. Podle Stuhrových slov navíc rozhodně nejde o čtyři muže, nýbrž o jednu postavu „rozbitou na čtyři varianty“.
Lehká moralita vypráví křehkým a citlivým způsobem o zdánlivě „všedních“ věcech v životě zdánlivě všedních lidí. A o tom, že je důležité se lásce nevyhýbat, ale především ji přijmout. - Pavla Bergmannová (Letní filmová škola)
(více)Recenze (8)
Jerzy Stuhr hraje čtyři role v magickém a skoro alegorickém filmu o nejrůznějších podobách lásky. Kdo se zachová jako zbabělec, jde nemilosrdně dolů. Opravdu hodně na mě tenhle snímek zapůsobil... ()
LFŠ 2008... Kamaráti, čo to videli minulý rok ma od toho odrádzali, no ja som sa nedal a dobre som urobil. Hoci som pred filmom zmýšľal tak, že si idem pospať trošku, nestalo sa tak, vydržal som celý film a hoci nebol perfektný, bol prinajmenšom zaujímavý. A, prepáčte Poliaci, ale na hláškach tipu "Puch z ruže (v titulkoch "Vůně růže"), či "Ja šukám svoju dcerku" som sa takmer váľal pod sedačkou :-D. ()
LFŠ 2007 ... ze začátku jsem se párkrát zasmál, pak to šlo celé do kapusty...ale pořád to nebylo zas tak strašný, i když ve srovnání s jinými polskými kousky (zejména pak komediemi), by to bylo spíš na odpad... ()
Zlatý Lev - výběr ()
Jerzy Stuhr se tady skutečně vyřádil a mohl uplatnit široký herecký rejstřík. Čtyři postavy, čtyři příběhy, čtaři podoby lásky, někdy se hlavní hrdina rozhodne do toho jít naplno a někdy ho přemůže vlastní strach. Mým favoritem byl příběh o manželském páru pohybujícího se na hraně zákona, Manželka vždycky poznala, kdy je ta nejvhodnější chvíle zařvat: Kocham cię! Za nejgeniálnější ovšem považuji úvodní a závěrečnou scénu, které filmu dávají ten směr ()
Reklama