Režie:
W. S. Van DykeScénář:
Cyril HumeHrají:
Johnny Weissmuller, Maureen O'Sullivan, Neil Hamilton, C. Aubrey Smith, Doris Lloyd, Johnny Eck, Ray CorriganObsahy(1)
Mladá Jane Parker (Maureen O'Sullivan) cestuje do africké džungle spolu se svým otcem Jamesem (C. Aubrey Smith), který se společně s lovcem Harry Holtem (Neil Hamilton) shání po slonovině. James Parker je pevně přesvědčen, že někde v divočině existuje sloní hřbitov, na němž zahálí spousta nevyužité slonoviny. Po dlouhém bezvýsledném hledání dorazí expedice k tajuplné hoře Mlčení, která je chována domorodými obyvateli v nevysvětlitelné úctě. Zde se skutečně objeví mnoho sloních koster. K překvapení cestovatelů se však se vynoří i podivná forma lidského života: Jane je unesena divokým bílým mužem - Tarzanem (Johnny Weissmuller)... První ozvučené zpracování slavného románu Edgara Rice Burroughse z roku 1912. V hlavní roli plavecký olympijský šampion Johnny Weissmuller. (Pohrobek)
(více)Recenze (31)
Ze začátku jsem si říkal, jestli si ze mě někdo nedělá srandu a tohle má být opravdu ten slavný film s Tarzanem, protože tu byla poměrně hrozná triková stránka, ale nakonec se ukázalo, že práce se zvířaty je tady ve skutečnosti velmi dobrá a třeba souboj se lvem vypadá nádherně uvěřitelně. Maureen O'Sullivan je ale příšerně uřvaná. ()
Příběh toho filmu mne neskutečně zklamal, protože nereflektuje původní příběh seznámení Tarzana s Jane a vůbec tam není odkaz na Tarzantův šlechtický původ. Na druhou stranu scény se zvířaty jsou strhující, vážně by mne zajímalo, jak to vše točily, v té době prostě unikát. A to z toho filmu pro mne dělá neuvěřitelnou klasiku. Proto za 5* ()
Něco naprosto příšerného. V tom filmu bez ustání někdo řve. Buď řvou sloni, Tarzan, opice, nebo Jane. A Jane tomu dává korunu, protože řve, když ji Tarzan drží, nebo když ji pustí. Řve z lodě na opici a opice řve z břehu na ni. Navíc ten střih připomíná sekačku na trávu. Jediné, co se mi opravdu líbilo, byly scény se zapojením zvířat (hlavně útok hrochů), ale i tam jsou slabá místa: slon zachraňující Tarzana a potom ho nesoucí džunglí stylem, že má jeho hlavu v tlamě, házení opic s Jane a hlavně Tarzanovo "válení se" se lvem. A ten hloupý šimpanz, který přežil navzdory tomu, že s ním ta gorila snížila o deset centimetrů podlahu. Navíc ještě z Afriky udělali místo, kde skutečně za každým šáším nebo kamenem čeká buď lev, lvice, levhart, krokodýl, hroch nebo kmen nějakých šílených trpaslíků. Když nastoupil ve filmu zvuk, Ejzenštejn říkal, že je třeba s ním zacházet opatrně, používat ho jako další materiál pro vyjádření specifických záměrů a k vyvolání specifických účinků; nepoužívat jej samoúčelně jen proto, že můžeme. Toto je pět let po Jazzovém zpěvákovi a už tady je zvuk natolik součástí filmu, že si může dovolit být naprosto nadbytečným - ať už je to výše zmíněné řvaní a ječení, nebo Jane, která musí nahlas říct všechno, co jí slina na jazyk donáší. ()
Na filmu je fajn, že se u něj člověk baví a ani chvíli nenudí…ehm, ale…nutno hned upřesnit, že za „bavit se“ patří v tomto případě „nechtěně“ (a to hodně). Nevím, jak to působilo na dobové publikum, ale já se musel začít smát už u toho úvodního nepříliš zdravě vypadajícího uvítání otce a dcery. Pokračovalo to zadními projekcemi, všemožnou umělou faunou (u mě to vyhráli zabijáčtí krokodýli), genderovým stereotypem (přestože ostrostřelkyně Jane je příjemným chvilkovým vystoupením z něho), neskrývaným rasismem (a otroctvím), spoustou „drsných“ úmrtí, ať už lidí či zvířat (určitě bych film nedoporučoval jejich ochráncům; už jen to obhajování zabíjeni skrz slonovinu…chudáci chobotnatci, kdyby jen věděli, komu to zachránili kůži) a vůbec nejvíc jsem se nasmál nad postavou Tarzana (při jeho počáteční absenci, kdy byl pořád dokola slyšet odkudsi jen jeho známý pokřik, který postupně s každým dalším užitím chytal stále více parodický charakter, jsem si pohrával s představou, jak geniální by bylo vypůjčit si cimrmanovský nápad a sehrát Tarzana bez Tarzana…jenže to by zas divák přišel o spoustu akrobatických přemetů, zardoušení šelem, plavecké závody a taky, ehm poznávání mezi ním a Jane). Zkrátka to není zrovna snímek, který by odolal zubu času (spíš naopak), ale na druhou stranu, třeba taková práce s některými zvířaty mi obdivuhodná rozhodně přišla. Hvězdičky ovšem (alespoň většinou) nerozdávám jen za to, že mě film rozesměje svými nedostatky (že?), tudíž celkově to vidím pouze na lepší průměr. ()
Dobrodrůžo. Tedy až do té doby, než se objeví fešný, kulturistický, depilovaný, čerstvě oholený a ostříhaný Tarzan (skákající na hrazdách), který unese Jane a pokusí se jí znásilnit, což vyústí logicky v to, že se do něj ona bezhlavě zamiluje. Ale nebojte se, Jane má také své zásady. Například když Harry zastřelí nebohou opičku, Jane výmluvně protestuje. Možná trochu škoda, že je to pro ni odpudivější čin, než když Tarzan utopí a ubodá dva domorodé černochy. A pokud máte rádi zvířata, pak se i pro vás najde spousta božích scén. Mezi ty nejlepší patří Tarzan škrtící lvici, Tarzan bodající leoparda, Tarzan dávající si wrestling se lvem (doslova), apod. Co ten Tarzan toho za jedno odpoledne nestihne. Nu nic, mám chuť na trochu realismu, jdu si pustit Krále džungle... ()
Galerie (23)
Zajímavosti (10)
- První zvukový „Tarzan“. Do doby tohoto filmu vzniklo mnoho filmů o Tarzanovi, ale tento je první, v kterém zazněl slavný pokřik Johnnyho Weissmullera připomínající jódlování. (Pavlínka9)
- V prvých snímkach z 30. rokov stvárňoval Cheetu šimpanz Jiggs. Koluje klebeta, že si ho z Afriky doviezol Gary Cooper, ale desili ho Jiggsove čoraz častejšie záchvaty zúrivosti, tak sa ho zbavil. Osvojili si ho manželia Gentryovci, ktorí sa venovali trénovaniu zvierat a spravili z neho filmovú hviezdu. Zahral si aj s Laurelom & Hardym, ovládal rôzne grimasy a vedel si dokonca aj zapáliť cigaretu. (Zdroj: Eurotelevízia) (krasomama)
- Do role Tarzana byl chvilku zvažován Clark Gable. (Terva)
Reklama