Režie:
Roy Ward BakerKamera:
Peter JessopHudba:
Douglas GamleyHrají:
Vincent Price, John Carradine, Anthony Steel, Barbara Kellerman, Simon Ward, Donald Pleasence, Richard Johnson, Britt Ekland, Stuart Whitman, Patrick Magee (více)Obsahy(1)
Malý chlapec pozná ve svém tátovi upíra. Osamělý netvor se mstí kvůli zhrzené lásce a konečně tajemná vesnice ukrytá za mlhou, kde nemůžete věřit ani policistům. To jsou příběhy, které zazní v prostředí klubu, kde se i striptýz může stát horrorovou záležitostí. (kubal18)
Recenze (25)
Britský snímek „Klub příšer“ je takovým smutným a špatným ohlédnutím za tvorbou studií Hammer a Amicus, ukázka toho, kde v té době studia byla. Tedy v podstatě po smrti. Tenhle film je jen posledním hřebíčkem do rakve a i herci, kteří se zde objevili, si zasloužili něco trochu lepšího. Ale nedá se svítit. Film „Klu příšer“ je jen špatným povídkovým filmem s třemi nevýraznými povídkami. ()
Obstojná antologie se skládá ze tří příběhů - dvojice by si ráda přišla lacině k penězům, a tak mladá žena se uvolí k sňatku s majitelem panství, který ale není tak úplně člověkem - skvostné interiéry a smrtící písknutí. Ve druhém, který je asi nejkomičtější, vypráví upíří filmový producent o svém nelehkém dětství - pozor na D. Pleacence a muže s houslemi! Třetí příběh má skvělou atmosféru gotických hororů - za mlhou hustou tak, že by se dala krájet, leží tajemná vesnice. Stačí jedno slovo - ghúl - a všechno je jasné. V. Price si zde poprvé a naposledy zahrál upíra a průvodce spisovateli strašidelných knih. Povídají si v klubu, kde zní rocková hudba, a zdá se, že R. Williams tu našel inspiraci pro svůj videoklip Rock DJ. Soundtrack vyšel na vinylu v počtu 1000 kusů, a tak se dnes prodává za horentní sumy...asi tak. ()
Poviedkové filmy nemám rád a ani tento nepredstavuje nič svetoborné. Ako tak ma bavila len druhá poviedka i to najmä vďaka parádnej cimbalovke, ktorá podkresľovala upírsku tématiku. Ale scény z klubu (vrátane piesní!) sú skvelé a Vincent Price si úlohu rozprávačka náramne užíva (najmä svoj záverečný monológ). Len John Carradine vyzerá, že ho vykopali z hrobu. ()
Opat ten nestastny napad spajat komediu s hororom, tentokrat to napadlo rezisera Roy Ward Bakera {este nic schopne som od neho nevidel}. Upirska tematika je az samoucelna, bat sa nie je coho, obcasne komedialne vsuvky skor snimku skodia nez pomahaju a Vincent Price {Dum Voskovych Figurin 1953} nic dohromady nepredviedol. 30 % ()
V tomto filmovom projekte, sa zišlo viacero filmových osobností ako Price, Carradine či Pleasence. A pod taktovkou štúdia Hammer. Film je rozdelený do troch poviedok. Prvá ohromí strašidelným sídlom a hudobným doprovodom. Ale príbeh bol strašne debilný a aj celkové prvedenie tej poviedky bolo veľmi naivné. Druhý príbeh disponuje temným prostredím, ale nezaujímavým príbehom a totálne nepríjemnou hudbou, toto bola číro číra nuda. Tretí príbeh bol pekne prepracovaný, temný a vynikajúcimi ilustráciami,tento bol najsilnejší, najtemnejší a najlepší s celého filmu. Vždy po poviedke bola krátka pauza, ktorá sa presunula do Monsters Clubu a tie rockové sprievodky boli strašne nevhodne a pri takých hereckých veličinách, to bolo až trápne. Tie umelohmotné masky, akože monstier, boli príšerné nedokonalé. Ako celok veľmi, ale veľmi slabý poviedkový film. ()
Reklama