Režie:
Mel GibsonKamera:
Simon DugganHudba:
Rupert Gregson-WilliamsHrají:
Andrew Garfield, Vince Vaughn, Sam Worthington, Luke Bracey, Teresa Palmer, Hugo Weaving, Rachel Griffiths, Milo Gibson, Richard Roxburgh, Nathaniel Buzolic (více)Obsahy(1)
Krátce poté, co Japonci 7. prosince 1941 zaútočili na Pearl Harbor, přihlásil se tehdy třiadvacetiletý Američan Desmond Doss, tak jako mnoho jiných mladíků, do služby vlasti. Z hloubi svého přesvědčení však odmítal nosit jakoukoliv zbraň a zabíjet. Stal se zdravotníkem 307. pěšího pluku 77. pěší divize. Skutečnost, že Doss odmítal zbraň, se nesetkávala s pochopením u jeho spolubojovníků. Jen blázen by chtěl, aby mu v boji kryl záda chlapík, vyzbrojený pouze odhodláním a lékárničkou. Často musel čelit nevraživosti a útokům ostatních vojáků. Přesto, jako jediný americký voják ve 2. světové válce, bojoval v první linii neozbrojený. V březnu 1945 vypukla krvavá bitva o Okinawu. Dossova rota měla za úkol dobýt 120 metrů vysoký útes. Když vojáci vyšplhali s pomocí lan na vrchol, dostali se do těžké dělostřelecké, minometné a kulometné palby. Vojín Doss se odmítl ukrýt a zůstal uprostřed krvavého pekla. Snášel jednoho zraněného po druhém z útesu do bezpečí. Během vyčerpávajících 12 hodin, za stálého ostřelování, zachránil životy 75 mužů... (Bioscop)
(více)Recenze (1 193)
Perfektní návrat Mela Gibsona na režijní sesli. Andrew Garfield je jeden z největších hereckých talentů svý generace. ()
Nějak nechápu to všeobecné nadšení z filmu. Vůbec. První polovina, možná i víc, mě nestrhla. Jak píše Marigold, "Je ta postava dementní?". A ještě ke všemu je to strašně zdlouhavé. Natočené hezky, nablýskaně, ale zdlouhavé. A pak přijdou jatka, kterým pocit intenzity vydrží v první části, a pak se dostaví již známý pocit z první poloviny "natočené hezky, ale zdlouhavé". ()
Černá ovce Hollywoodu natočila povedenou krvavou řezbu. Porcování jde Melovi opravdu dobře, nenudí ani romantická linka ba naopak. Oprávněná nominace na sošku, rozhodně lepší kandidát než letošní vítěz. ()
Nejdřív sledujeme starosvětsky podané dospívání mladého Dosse, kde se mi líbila hezká Teresa Palmer a výbornej Hugo Weawing jako jeho ožraleckej otec - válečnej veterán. Pak se to přesune do vojenskýho výcvikovýho tábora, kde válí Vince Vaughn jako jejich drsnej a nahláškovanej seržant a zároveň se seznamujeme s dalšíma vojákama z budoucí čety, což jsou většinou sympaťáci (dobrej byl Hollywood, když se tam musel třeba rochnit v bahně nahej a Vaughn na něj u toho řval zvrhlíku) a vy víte že většina jich pak chcípne a budete naštvaný. No a poslední třetina je Okinawa, což je kapitola sama pro sebe, která ve válečném žánru nemá asi obdoby. Už jak tam totálně zesraný strachy vyšplhaj a choděj tam v mlze kolem rozsračkovanejch mrtvol a netušej kde se ukrejvá nepřítel, tak to má fakt hororovu atmosféru a člověk ví, že se to zvrhne v jatka, ale v jaký?! Vylodění v Normandii v Zachraňte vojína Ryana je proti tomu hodně slabym čajíčkem, tohle co do intenzity. syrovosti a přehlídce gore explicitní brutality srovná do latě asi všechny válečný filmy dohromady. Jinak ale na 100% to úplně neni, největší slabinou byla asi hlavní postava, která mi občas fakt lezla na nervy a říkal jsem si že čumí jako debil nebo sem trochu chápal když dostal v táboře naložíno od ostatních vojáků. A když na konci zachraňoval na nepřátelskym území zraněný, přišlo mi to trochu jak z Forresta Gumpa ve Vietnamu. Mel Gibson je ale fakt hustej borec a dal bych si od něj hned něco dalšího. 90% ()
Cukrovinky ze startu, celkový dojem na bodu mrazu. Pan krasaveček nechce zbraň, óóó není to buzík? Ještě pobožný, měl jsem sto chutí snímek vypnout. Averze na válečné snímky je navíc obrovská, nevidím v nich nic zajímavého. V průběhu se konečně začalo něco dít a já i ten telefon pomalu začal odkládat. První výstřely, skvělá akce a já bystřím. Opravdu povedené, říkám si a definitivně odkládám mobil z ruky. Byl jsem ohromen a s poklonou musím říct, že tak silný filmový zážitek jsem neviděl už hodně dlouho. Válečný? Nejspíš nikdy. V životě mě nenapadlo, jak lékař může být ve válce důležitý. Sice jsem psal o horším startu, jenže každý film má rozjezd. Vše jsem předem odsoudil a lituji toho. Nemám absolutně žádné námitky a jde po x letech o válečný žánr, který mi vyrazil dech .. 10/10 = 100% ()
Strašlivé množství krve a vzduchem létajícího lidského masa, až se mi to chvílemi zdálo moc. Ale pro vyznění základní myšlenky, že hrdinství nijak nesouvisí s rozhodnutím jiného zabít, ale je uloženo v člověku mnohem hlouběji, to tak asi musí být. ()
Já na válečné filmy moc nejsem, proto jsem se bála, že 131 minut dlouhý válečný film mě doslova unudí k smrti. O to vic jsem pak byla příjemně překvapena první polovinou, která se zabývala Dossovým životem před válkou a pak jeho počátečním výcvikem, mělo to dokonce i vtip, takže jsem se sem tam i zasmála. Jakmile pak tedy nastala ona válečná část, tak, jako vždycky, jsem se úplně ztrácela v tom, kde, kdo a jak střílí, atd.. Stala se z toho naprosto běžně zmatená výplň plná výbuchů, střel a ječení. A pak nastala ta část, která z Desmonda Dosse udělala hrdinu. Nějak nedokážu vůbec pochopit, že je to natočené podle skutečného příběhu, protože aby někdo běhal v první linii bez pušky a ještě tam ve dne v noci zachraňoval vojáky mi přijde dost šílená. Natočení tomu taky moc nepomohlo, protože mi valná část scén přišla kompletně přitažená za vlasy. Nechci Desmondu Dossovi ubírat zásluhy za to, co udělal, ale ve svojí podstatě měl jen obrovskou kliku, valná většina lidí by totiž bez pušky nepřežila ani pět minut. Dobrá no, podle skutečného příběhu to je, a líbilo se mi to, takže 4*. Aspoň teď vím, kde (a kdy) vznikl ten prototyp neprůstřelného amerického hrdiny. ()
Po dlouhé době film, který ukazuje, že válka není žádné dobrodružství, ale prachsprostá řezničina. Žádný táborák u Bobří řeky. Vyvržené vnitřnosti, utrhané končetiny, spálená těla. To Japonec právě dopil svoje saké. Ležíš v louži bahna a krve svých přátel, rypákem reješ v zemi a jen čekáš odkud to přijde. S jednou nohou se špatně utíká a poslepu se špatně střílí. Nemám pravdu? Ne každá jednotka má svého Desmonda Dosse, co si říká. „Please help me get one more.“ ()
Pri bojových scénach mi chýbala určitá autentickosť a Gibson si občas fakt uletel (vrchná polovica tela mŕtveho vojaka ako štít?). Viac ako dobráka Garfielda som si v snímke užil skvelého Vaughna, ktorý z úst vypúšťal jednu perlu za druhou. Hacksaw Ridge sa s klasikami žánru rovnať nemôže, ale určite ide o pôsobivý vojnový film. ()
Příběh hrdinství sám o sobě tak patetickej, až by člověk nabrečel metr daleko, no naštěstí Gibson v tomhle smyslu netlačil na pilu. Mně krom dementní předposlední scény s granátem do očí nebilo nic, na co bych musel nadávat. Jinak se jedná o zajímavej příběh, kterej vrcholí jednou krutěpřísnou bitvou. Z toho vyplývá, že se nejedná o žádný obsáhlý výpravný velkofilm, za což vzhledem je stopáži děkuju. Osobně jsem čekal větší emocionální peklo, takže za mě krásných pět za mega řezbu po dlouhé době. Co ten Weaving, bude nominácija? Doporučuju! 90% ()
Dlouhých 10 let se muselo čekat na další mistrovské dílo z dílny Mela Gibsona, aby znovu ukázal, že prostě umí. Jako by film byl složený ze dvou různých snímků - začíná to vcelku klidným romantickým dramatem se špetkou humoru kdesi na venkově a ve výcvikovém táboře, nicméně poté se z toho stává jeden z nejhutnějších a nejlepších válečných filmů posledních let. Akce je neuvěřitelně dobře a syrově natočená, krev cáká úplně všude a kusy těl létají vzduchem (až mě vážně udivil ten rating 12+). Několik scén a momentů je naprostá filmařská špička a na první zhlédnutí to skoro nejde vstřebat. Válečná vřava neustává a tímhle strhujícím tempem jede film až do samotného konce. Film zaujme natolik, že i přesto, že má přes dvě hodiny, mohl být klidně ještě o něco delší. Obsazení je super, jen na Garfielda jsem si musel chvilku zvykat, protože ten kluk je prostě moula - nakonec ale v pohodě. Jeden z nejlepších filmů roku. Radost pohledět. ()
Ať je Gibson v soukromí sebevětší idiot, točit filmy prostě umí. Vypadají realisticky, probouzejí reálné emoce a fakt, že vycházejí z reálných základů, jim samozřejmě ještě přidává na síle. Jediný problém, který se "Zrozením hrdiny" mám, je právě hlavní hrdina, respektive jeho představitel Andrew Garfield. Mám ho celkem ráda, hrát taky umí, ale tohle mu vůbec nesedlo a nevěřila jsem mu ani slovo. Příběh je to ale silný. ()
Zvláštne ako tento snímok na mňa zapôsobil. Je cítiť hrozným, patetickým a nezdravým patriotizmom už na sto honov, dokonca i hlavná postava tu nepôsobí ktovieako duševne zdravo, no aj napriek tomu mi film ubehol ako voda, a dokonca som na konci pocítil smútok, že sa to už skončilo. Pritom film bol pomerne dlhý, no aj tak sa mi žiadalo viac. Asi to je tou réžiou, ktorá mi jednoducho sadla, Mel Gibson vie takéto snímky točiť priam majstrovsky. Tiež musím podotknúť, že keď už konečne vo filme dôjde i na vojnové scény, tak tie vážne stoja za to. Len ťažko si spomeniem na iný snímok, kde by sa to v tomto smere dotiahlo až do takej diváckej atraktivity. Čo sa týka hlavnej postavy, tak moc nemusím jej hereckého predstaviteľa, no zato sa mi páčili niektoré chalanove myšlienky o zbytočnosti násilia, to mi je blízke. Len mohli byť trochu inak prezentované. Slušný nadpriemer, Mel Gibsom opäť raz ukázal, že réžii naozaj rozumie. 80/100 ()
První hodinu úplně zrušit - příšerná, utrpna moralizující sladkobolna agitka. Pak začne Call of Duty na steroidech, bohužel zase ředěné nesmyslnými Patriot kydy. Tak co s tím no... ()
Gibsonův problém je v tom že je to strašný kýčař a vyprávět příběh jinak než kýčovitě prostě neumí. Ne že by mu ten příběh nabízel moc prostoru navíc, tahle story o klukovi, který udělá super heroickou věc a tak je nutno nejdřív hodinu nudně budovat jeho background, aby divák pochopil co ho k tomu vedlo, je jednoduchá až na dřeň už z principu. Ale není příliš zajímavá, právě proto že Gibson je kýčař, a navíc je pánbíčkář, což je trochu smrtící kombinace... a protože všechny stejně zajímají jen ty jatka které pak přijdou na Okinawě. A ty jatka jsou strašlivá. Vojín Ryan je vedle nich čajíček. Nic než krev, utrhané končetiny a vyhřeznuté střeva. Fantasticky natočené brutální peklo. A opět žádný příběh. Což je škoda, protože takhle by to byla dobrá zábava na hodinu, kterou ovšem zbytečně rozpatlávají hodiny dvě. 7/10 ()
Gibson má štěstí, že neexistuje exorcista, který by uměl vymítat ďábla patosu. Z jeho snímku by mu zůstaly titulky a on sám by skončil na hranici. Jeho záliba v zobrazování brutálního násilí se opět projevuje téměř v celém filmu, dlužno dodat, že scénám z bojiště to i sluší. ()
Dokonalá a profesionální devastace diváka po všech stránkách. Gibson znovu ukázal že opravdu umí. Další film z jeho dílny, který mě bude provázet po zbytek mého života. Za mě 95%. ()
|93%| Viděno v kině. Rozhodně jsem návštěvu velkého plátna k tomuto snímku plánoval. No, jsem teda překvapen. Určitě jsem čekal slušný film, ale ne až takovou pecku. Možná je to tak pouze v mých očích, vysoké hodnocení na CSFD mi ale napovídá, že nejsem jediný, koho tento snímek nadchl. Jednoduchý příběh, dobře napsané postavy, realistickou a intenzivní akci, která byla skvěle natočena, výborný soundtrack, emotivní scény – to vše jsou aspekty, které krásně drží toto dílko po hromadě. Netřeba nic bližšího popisovat. Hlavně, kdo čeká, že se bude ve filmu pouze střílet, tak bude asi trochu zklamán. Tohle je přece válečné drama. Takže asi cca prvních 60-70min tu sledujeme postavu Dosse, který se neúspěšně projevuje na výcvikovém středisku. Celé tohle dění je zajímavé, nenudil jsem se ani minutu. Jakmile započne akce, zůstal jsem s pusou dokořán hodně dlouhou dobu. Vojáci padají jak figurky. Střeva, rozstřílené končetiny, nářek umírajících či těžce zraněných vojáků. Tohle je prostě něco, co mezi pravé válečné snímky patří. Ta drsná realita, nekompromisní a realistické scény. Třeba když trochu srovnám s filmem Železná srdce (tomu jsem rovněž dal plný počet hvězd), tak ten bych spíš pojal jako akční film. Zato tohle už je čistokrevný válečný žánr. První akční sekvence mi trochu připomněla scény z filmu Zachrante vojína Ryana, kde se také s drsností nešetřilo. Poté, co začne Doss zachraňovat zraněné vojáky, tak stoupnou i emoční prvky snímku. Ono už hned, co začal boj, se mi málem zakalili oči. Vidět tolik krutosti, tolik zraněných a zabitých vojáků – prostě to mělo sílu a intenzitu. Gibson to skutečně dokázal. Konečné akční scény byly trošku přehnané, třeba Doss, který odkopává a odhazuje granáty. Ale to je tak asi vše, co bych vytkl. Mohlo to být ještě tak o 20-30 min delší, nějakou 1 či 2 zapamatovatelnější scénu přidat a bylo by to stoprocentní. Ale to jsou jen detaily. Po skončení snímku tu máme asi tříminutovou pasáž archivních záběrů stárnoucích postav tohoto skutečného příběhu. No, jsem nadšen. Ještě jednou tleskám Melu Gibsonovi. Doufám, že se mu v budoucnu ještě něco málo podaří. Ať už to bude jeho režijní projekt či herecký. ()
První půlka je uhlazená retro variace na Full Metal Jacket, kde místo obtloustlého nešikovného ňoumy máme v centru dění dobráckého poloretardovaného náboženského fanatika, v podstatě takového silně zásadového Forresta Gumpa (už dlouho se mi nestalo, abych měl z pozice diváka k hlavní postavě tak strašně rozporuplný vztah). Druhá je pro změnu něco jako Saving Private Ryan Reloaded - totální válečný masakr, jaký tu skutečně dlouho nebyl. Dravý, ultra brutální, krvavý, výborně natočený. Tohle kontroverzní (ne)křesťanský badboy Mel zkrátka pořád umí (viz Statečné srdce). Konec je bohužel očekávatelný oslavný slow-motion patos. Pokud Gibson jako vypravěč soustavně opakuje nějakou chybu, pak je to přílišná okázalost a doslovnost (což zatím nejvíce vyniklo v Umučení Krista). Méně je někdy (mnohem) více, zvlášť, když chcete publiku zasít hluboko do hlavy nějakou myšlenku či názor... 60 % ()
Veľmi slušný vojnový veľkofilm jasne rozdelený na tri časti, čo osobne považujem za síce otrepaný, ale rozumný dramaturgický ťah. Možno to Gibson s tou brutalitou trochu prehnal, spočiatku má človek dojem, že tá vojna je skutočne peklo a vo svojej fantázii si ju nedokáže predstaviť, dokým ju nezažije. Postupne ale tým, ako medzi vojakmi hrdinne pobehuje Garfield, divák môže získať až parodický dojem. Gibson totiž trochu nedomyslel ústredné posolstvo filmu, totiž ak je hlavná postava proti akémukoľvek zabíjaniu, prečo sa réžia až fetišisticky vyžíva v kosení anonymných Japoncov? Jediným momentom poľudštenia protivníka je tak scéna so zraneným japonským vojakom a pomocou od Dossa. Ako celok ale Hacksaw Ridge rozhodne nesklamal, len pri vŕtaní sa v jeho nejednoznačnej, či skôr nedomyslenej ideológii nedokážem ohodnotiť vyššie. ()
Reklama