Režie:
Rainer Werner FassbinderScénář:
Rainer Werner FassbinderKamera:
Michael BallhausHudba:
Peer RabenHrají:
Lou Castel, Eddie Constantine, Marquard Bohm, Hanna Schygulla, Rainer Werner Fassbinder, Margarethe von Trotta, Ulli Lommel, Werner Schroeter (více)Obsahy(1)
V jakémsi přímořském hotelu čeká režisér Jeff se štábem a technikou na filmovou hvězdu. Atmosféra je napjatá, projevuje se ponorková nemoc. Když hvězda dorazí, vypukne chaos. Všichni mluví do všeho, režisér se snaží rozdat role a vysvětlit, co se bude dělat, ale výsledkem je vzpoura a štáb režiséra zbije. Vedoucí výroby (Rainer Werner Fassbinder), jenž odpovídá za dokončení filmu, se projevuje jako diktátor. Zbití režiséra však zapůsobí jako katarze: všichni mohli vybít svou negativní energii a natáčení může začít... (Letní filmová škola)
(více)Recenze (5)
Letní filmová škola 2010: Film o těžkostech filmového štábu při natáčení předcházejícího snímku Whity. Prý přelomové dílo ve Fassbinderově tvorbě. Kdybych si před jeho zhlédnutím dala na baru pár koktejlů Cuba Libre, tak s tím možná budu souhlasit. Ve střízlivém stavu pro mě nebyl tento chaotický snímek přiliš stravitelný. ()
Nevidět Wendersův Stav věcí, možná bych čtvrtou hvězdu dal, ale takhle pro ni nevidím důvod. Fassbinder tenhle film vytvořil na základě problematického natáčení jiného jeho filmu a vytvořil tak určitý prostor přestávek filmového štábu, kde se děje naráz spousta věcí, každý řeší něco jiného od vlastních vztahů po problémové financování a vše zobrazil jako velice živý, až pulzující organizmus. Je to svým způsobem složitý stroj z mnoha různobarevných ozubených koleček, které pracují dohromady, ale to poslední, co nás má zajímat, je fakt, pro co pracují. Ačkoli jsem se do toho zpočátku nedokázal dostat, časem jsem na ten styl přistoupil a dočkal se nejedné zajímavější scény, ale celkově to pořád je experiment jedoucí na půl plynu, ze kterého bych byl nadšený - a to se vracím na začátek - kdybych nikdy neviděl Stav věcí nebo vzdáleně podobnou Zkoušku orchestru. Oba tyto filmy totiž krásně ukazují, jak se tento náčrt dá vyvíjet. Zatímco Stav věcí svůj "stav věcí" posouvá do hlubších rovin, Zkouška orchestru se posune do podobenství, ale Varování před svatou děvkou se z náčrtu neposune nikam. Samotný náčrt je sice působivý a člověk si z něj uvědomí tu rozsáhlou různorodost problémů a témat, které štáb mezi sebou řeší, ale přeci jen je to poněkud málo. A na Fassbindera obzvlášť. Silné 3* ()
Varování před svatou děvkou je přiznáním dlouhodobě nefunkčního komunitního experimentu, kde úzkosti jednotlivců byly v rámci kolektivní terapie léčeny prostřednictvím umělecké tvorby. Souběžný výsledek nahuštěné koncentrace narušených vnitřních světů, skupinový sex a přitom stále nepřekonané majetnické pudy, současně také tyto niterné úzkosti stimulačně povzbuzuje. S provokujícím sarkasmem pojal Rainer Werner Fassbinder svou osobní a tvůrčí sebereflexi ve filmovém díle. Sexuální orientace a preference se stávají přežitkem, určujícím faktorem komunity jsou struktury a vazby v nevyvážených vztazích mezi dominancí a podřízeností, narušené vnitřní světy propadají střídavě v euforické křepčení a v prudce přímé uchvacování tělesnosti, malátnost střízlivění pláče pokání a v návalu nevolnosti mlátí hlavou o podlahu, křičíc své vulgární klení zlému okolnímu světu. Cuba libre je vstupním heslem do abstraktního obrazu absolutní umělecké uvolněnosti, byť je neustále omezována vlastními nitry. Ústředním bodem extravagantní komunitní terapie je Jeff (velmi zajímavý Lou Castel), režisér natáčeného filmu v silném náporu protichůdných emocí. Omamné látky ke stabilizaci vnitřní vyrovnanosti též příliš nepřispívají, a nepřehledná síť intimních vztahů touží po zběsilosti. Důležitou postavou je Sascha (režisér Rainer Werner Fassbinder), vedoucí výroby, balancující ve chmurné náladě nespokojeností a nabízených možností. Mezi hlavní herecké postavy zde patří šarmantně nad věcmi ostatních povznesený Eddie (pozoruhodný Eddie Constantine), k herecké legendě náklonnost ctící Hanna (elegantní Hanna Schygulla) a ze sobeckého pnutí sexuálních vztahů rozmrzelý i intimně zasažený Ricky (příjemný Marquard Bohm). Výraznější místo zaujímají: své odstrčení nepříliš dobře snášející Irm (dobrá Magdalena Montezuma), situaci přizpůsobivá Saschova osobní sekretářka výroby Babs (zajímavá Margarethe von Trotta), posmutnělý nosič vody Corbinian Koeberle (příjemný Ulli Lommel), narcistní režisérův asistent David (Hannes Fuchs), lehce zaskočený kameraman filmu Mike (Gianni Di Luigi), skriptka (Katrin Schaake), Irmu zachraňující fotograf Deiters (sympatický Werner Schroeter), emočně trpělivý producent Manfred (příjemný Karl Scheydt), melancholicky plačtivý dekoratér Fred (příjemný Kurt Raab), z reality uměleckého prostředí osobně zaskočený mentální kouč filmu a Hannin manžel Mark (Herb Andress), či španělská tlumočnice Linda (Tanya Constantine). Varování před svatou děvkou je Fassbinderovou filmovou sebereflexí, představuje nemilosrdný uragán narušených vnitřních světů a bizarní experiment kolektivní terapie, ze které zůstává viset ve větru pouze skupinový sex a pouštní krajina zraněními zmítaných niter. Sebepoznání si uchovalo estetický styl výrazu i nevybíravě provokující posunky k upjaté společenské ctihodnosti a nevybíravě masturbuje. Ojedinělý to intimní umělecký počin! ()
Ten obsah zde nahoře je úplně špatně - režiséra ve filmu nikdo nezbije, jen mu jakýsi týpek vrazí pěstí do břicha oplátkou za facku von Trottě. Film je o tom jaké protivnosti a mazlavost provázejí vznik každého korporátního díla - totéž známe jinak z Felliniho Zkoušky orchestru, jinak z Wendersova Stavu věcí a ještě jinak z Chytilové Vyhnání z ráje (to mi k Varování sedí i záběrem na propletenec "komuny"). Varování trpí jednou věcí: od poloviny filmu se Fassbinderovi nepodařilo gradovat, pouze drobil - až do godardovských maxim typu "záběr / citát". Jinak je to moc pěkně udělané - včetně camea Montezumy coby Irm Hermann a statování Schroetera napříč filmem. Jsou zde "klasická" Fassbinderovská experimentování s jizdami i zoomy, je tu dobře znát přelom od hippie nudy jeho prvních filmů k političnosti pozdějších (některé scény by s pár ruchy bez problému seděly do Třetí generace). Schygulla je dokonalá sfinga a Constantine má neuvěřitelné charisma, ať už se zrovna nechává zradit od Kariny v Godardovi anebo umírá v Trierovi. Lahůdka na sobotní večer-). ()
Sebazničujúci talent, prekypujúci a tryskajúci zvnútra, v sebaodhaľujúco ostro úprimnom predstavení filmu vo filme. Krutom, smiešne trápnom i myšlienkovo oslobodzujúcom. Plnom závislostí na tvorbe, na druhých, na alkohole. Nápady striedajú pochybnosti o sebe samom. Zničujúce slovné bičovanie štábu režisérom striedajú skeptické pochybnosti o zbytočnosti tvorby. Vedomie toho, že nejde o mainstream spôsobuje zlyhávanie v neustálom nedostatku peňazí a filmového materiálu. Nadšenie a život v umelecky sa posilňujúcej komunite žijúcej umením pre život nestačia. To, čo má byť výhodou oproti klasickému komerčnému štábu, sa stáva výraznou slabinou práve kvôli komunitnému spôsobu života, kde každý spáva s každým. Očakávané vzťahové oslobodenie sa tak strieda s utrpením. Pretože spoločnosťou a výchovou vpečatené vzorce monogamného vzťahu, podmienené vlastníctvom jedného partnera druhým ostávajú. Občas mám chuť na Cuba Libre. A tak, hoci sex nie je predmetom predaja tovaru, ako je tomu všade navôkol, Fassbinder zároveň pred dobrovoľnou svätou kurevskosťou varuje (viď názov). Lebo to, čo malo byť oslobodením sa stáva dobrovoľným zachumlaním sa do klbka vzájomných prepojení (krásne symbolická scéna navzájom prepletených tiel štábu). Nečudo, že režisér v závere filmu konštatuje, že jediné, čo ho momentálne zaujíma na ľuďoch je zúfalstvo. Obrazovo nádherné, symbolickými obrazmi (akoby náhodne plynúcimi z danej situácie) prepletené podobenstvo o tvorbe a o živote, prepája to najnižšie (v telesnom zmysle) a zároveň to najvyššie (v duchovnom zmysle). Fassbinder v jednom zo svojich vrcholov. ()
Reklama