Obsahy(1)
Snímek Manifesto režiséra Juliana Rosefeldta skládá hold proměnlivé tradici a literární kráse uměleckých manifestů a zároveň kriticky zkoumá roli umělce v dnešní společnosti. Manifesto čerpá z textů psaných futuristy, dadaisty, členy hnutí Fluxus, suprematisty, situacionisty, vyznavači hnutí Dogma 95 a příslušníky dalších uměleckých skupin a také z úvah jednotlivých umělců, architektů, tanečníků a filmařů. Režisér Rosefeldt sestříhal a znovu poskládal třináct koláží, které pojednávají o uměleckých manifestech a skrze objektiv kamery předávají myšlenky tvůrců, jako jsou Claes Oldenburg, Yvonne Rainer, Kazimir Malevič, André Breton, Sturtevant, Sol LeWitt, Jim Jarmusch a další. Tyto „nové manifesty“ se pak prostřednictvím držitelky Oscara Cate Blanchett proměňují v moderní výzvu k akci. Herečka se zde vtěluje do třinácti různých postav, mezi nimiž najdeme například učitelku, loutkářku, hlasatelku zpráv, dělnici v továrně nebo muže bez domova, a v neočekávaných kontextech vdechuje nový život proslulým i méně známým slovům uměleckých prohlášení. Rosefeldtův film odhaluje performativní složku a politický význam těchto manifestů. Texty vznikaly obvykle v záchvatu mladického rozhořčení a vedle vyjádření touhy změnit svět prostřednictvím umění zároveň představují ozvěnu hlasu své generace. Manifesto zkoumá působivou naléhavost těchto historických prohlášení, jež kdysi s vášní a přesvědčením sepsaly skupiny umělců, a nastoluje otázku, zda jejich slova a pocity odolaly plynutí času. Mají univerzální platnost? A jaký posun nastal v dynamickém vztahu mezi politikou, umění a životem? (Artcam Films)
(více)Recenze (30)
Manifesto je experiment s veľkým E. Zatiaľ čo sa dnes artoví tvorcovia snažia mazať hranice medzi hranou a dokumentárnou formou a využívajú k tomu prakticky rovnaké prostriedky, Rosefeldt nechal oba filmové druhy stranou a natočil...no experiment. Určite nie je jednoduché všetko podchytiť, zároveň si aj spájať vyslovené myšlienky s obrazom, ale ono to bude tak, že každý si tu nájde ten svoj manifest, prípadne viacero. Film samozrejme negraduje, pretože k tomu nemá predpoklady, ale fakt, že posledné dva manifesty ma zaujali svojim vizuálnym stvárnením najviac z celej hodiny a pol, tak som si asi viac želať nemohol. Odpoveď na otázku, čo je to umenie opäť pochopiteľne nedostaneme a vlastne ani odpoveď na to, či je umením samotné Manifesto. Pre niekoho určite áno, pre niekoho zase vydarený vtip a pre ďalšieho vtip zlý. ()
Příliš experimentální a intelektuální. ()
Vizuálně dobré, jinak úmorné. Odchod z kina po necelé hoďce. To se nedalo... ()
Směs artu a filosofie, nad kterou bude řada diváků kroutit hlavou. Je to vůbec film? Je zde herecká královna Cate Blanchett. Je to setkání s umělci dříve známými jako “Manifesto” očimě režíséra a umělce videoartu Juliana Rosefeldta .Téměř 15 let dělí dvě instalace Juliana Rosefeldta „Asylum“ a „Manifesto“ v pražské Národní galerii. Https://en.wikipedia.org/wiki/Julian_Rosefeldt ()
Těžko uchopitelný experiment a film, ze kterého si diváka neodnese nic víc, než to, že je Cate Blanchett fakt dobrá herečka. Monology pravděpodobně řeknou jen něco opravdu zasvěceným umělcům a celkově to nijak nevyznívá, prázdné monology pro většinu diváků, které jsou dobré jen díky hereckému výkonu. ()
Who is who v moderním umění prostřednictvím hereckého eskamotérství Cate Blanchett. Není to drama, je to výstava a čistý experiment, který by neměl mást nikoho, kdo "jde na film". Jako takový snese a musí pochopit celou škálu hodnocení. Není to edukativní, protože u monologů nejsou úvody k tomu, na co jsou vázány (pokud si tedy nezapamatujete oněch čtyřicet jmen, jež se na začátku v půlsekundových prostřizích objeví - Gaspar Noé se tam holt frackovitě nacpal a to nemusel říct ani slovo, frajer), není to analýza ani srovnání. Více než cokoli jiného je to divoký hive-mind potřeby odporu, protože citace vycházejí z nejradikálnějších období zmíněných autorů. Pokud existuje nějaká korelace mezi stylizovanými sekvencemi a pronášenými myšlenkami, moc jsem jí neobjevil, respektive citace Marxe v troskách průmyslového objektu vypadá, že je na místě, diktování bodů Dogmy 95 malým dětem při kreslení výkresů (jako nejspíš oponentura předtím citovaného art brut) je nejspíš divnej vtip, co má však společného fluxus se scénickým tancem a proč citovat dadaismus nad rakví, to budu muset odposlouchat někde od vedlejšího stolu v kavárně Jericho. ()
Nemůžu si pomoct, ale vnímám snímek "Manifesto" spíše jako takový experiment, který je zajímavou ukázkou toho, jak je možné pojmout film, stejně jako je ukázkou toho, jak je možné hrát. Cate Blanchett je zde jako chameleon a je to ona - nikoli myšlenky - proč stojí za to na snímek kouknout. ()
Jednotlivé Cate-ine persóny milo i pomerne vtipne štylizované, zaváňajú mi však samoúčelným exhibicionizmom a to nielen po istom čase už otravne expresívnymi hereckými kreáciami, ale najmä film samotný obsahovo pôsobí "pretentious", za veľkými (cudzími!) slovami, manifestami veľkého kultúrneho významu (fakt ma ako také zaujímali skoro všetky!), akoby sa neskrývalo nič, iba prázdna schránka a zopár vtipných obrazových kontrapunktov. Vo výsledku sa na jazyk dostáva slovné spojenie zbytočná, no pekne nasnímaná nuda pre kaviarenských pseudointelektuálov. 2,5* ale Rosefeldtovi to príliš nezazlievam, keďže pôvodne šlo o viac-obrazovkovú umeleckú inštaláciu a nie celovečerný film, ktorý je imo pre tento koncept nevhodnou formou. ()
Taaaaak určitě! ()
Vizuálně pěkná experimentální nuda. V kině bych umřel. ()
Film je určite zaujímavý pre znalcov filmovej a artovej histórii - experiment , ktorý čerpá z rôznych manifestoch a prúdov v umení- futurizmus , konštruktivizmus , dadaizmus,pop -art , surrealizmus, fluxus, suprematizmus, vortikizmus a t.d. Vizuálne veľmi pekný, páčil sa mi zaujímavý prechod do ďalšej sekvencii pomocou geometrických foriem. . Každá rola a scéna je v spojitosti s určitým umeleckým prúdom alebo manifestom - napríklad citovanie spisovateľa Wyndham Lewise, zakladateľa umeleckého smeru vorticismus - " We stand for the Reality of the Present—not or the sentimental Future, or the sacripant past.”, alebo text z fluxus manifestu..Cate Blanchett bola skvela v každej snímke Film bude mať určite rozporuplne hodnotenia, mne sa páčil a inšpiroval , aby som sa niečo prečítala o art- histórii . ()
Neviem, o čom to bolo, ale viem, že som od toho nevedel odtrhnúť oči. ()
Já si občas pro radost přečtu Platóna a píši to jen proto, abych uvedl do souvislosti jisté věci --- Manifest považuji za tu nejvyhoněnější pseudointelektuální sračka, co jsem kdy viděl. U proslovu na pohřbu jsem se zasmál, ale většinou mě ty nabubřelé revolucionářské tlachání o světovém řádu a umění jen sralo. Mám rád filmy, které vyjíždí ze zajetých kolejí, dokonce sám čím dál tím víc vnímám systémové vady, ale tahle nudná vyhoněná nuda ve mně vzbuzovala jen opovržení. Připomínalo mi to Holy Motors. Občas pěkný kamerový slide, ale většinou to ani formálně netáhne a tak hodinu a půl Cate Blanchett plácá nějaká bezpředmětná moudra o umění ("Everything I do is art!"), která si Rosefeldt pravděpodobně vycucal z péra. Přirozeně to ani nijak negraduje, protože to ač tematický tak nikterak souvislý slepenec neúnosných monologů. Na rozměru to nijak nabývat nezačne, takže pokud to člověka sere po 5 minutách, bude ho to srát až do konce. ()
Bez kontextu je to celý rigidní, prázný a k nevydržení. Byť šikovně nalíčený, zahraný i nasnímaný. ()
Manifesto není film pro každého. Já sám jsem z něj měl velice smíšené pocity. Na druhou stranu ve ě ještě teď rezonuje a to jsem asi tak z 90 % ničemu nerozuměl. Druhý den jsem ale začal googlovat a nejenom, že jsem zjistil, že má závažné nedostatky v historii umění, v historii všeobecně, ale hlavně se mi začalo pomali spojovat vizuální orgie, společně s hereckým výkonem Cate Blanchett. Je úžasná! Hltal jsem každé její slovo, každý její výraz, pohled nebo gesto. Je to pro mě paní herečka se vším všudy. ()
Obrazově úchvatné, ale ty monology vesměs nestravitelné. Těžko hodnotit... ()
Človek príde (zje... ) unavený z roboty a k tomu ešte toto. Ale hrdinsky som zaspal až v trištvrťke. Najhoršie, že som zabudol, čo sa mi snívalo. Dcéra mi potom povedala, o čom to bolo, ináč by nebola ani tá jedna hviezdička. A fest to berte, ako môj manifest k filmu. ()
Celkom náročné dielo. Dosť filozofické, ale zaujímavé. Všetky myšlienky sa asi nedajú pochytiť, ale sledovať slová zasadené do obrazu inej udalosti, všetko stvárnené dvanástimi rôznymi Cate Blanchetovými je pútavé. Ešte raz vravím, je to zaujímavé, experimantálne, iné, ale aj náročné. 7,2/10. ()
Na úvod jen, neviděla jsem film ale expozici, kde hrálo všech 13 krátkých snímků zárověň. Občas se přihodí, že vám někdo řekne: "Pojď půjdeme na výstavu, hraje tam Cate Blanchett, zosobňuje různé ženské osudy..." No, a pak sedíte na lavičce před plátnem a nestačíte se divit. Je možné, že hluboký zážitek, který mi poskytla série krátkých filmů, pramenil zejména z překvapení, urputné snahy pochopit a pak občasného rozpoznávání útržků a vět. Každopádně, je to audiovizuálně fascinující a až geniální ve chvíli, kdy všechny filmy splynou, v okamžiku manifestu, v jedno velké kolektivní vědomí. ()
Tak za to Dada na pohrebe dávam 5. ()
Reklama