Režie:
Werner HerzogScénář:
Werner HerzogKamera:
Peter ZeitlingerHrají:
Tim Roth, Jouko Ahola, Gustav Peter Wöhler, Udo Kier, Renate Krößner, Hark Bohm, André Hennicke, Peter Rühring, Joachim Paul Assböck, Werner Herzog (více)Obsahy(1)
Film založený na skutečné události vypráví příběh Zisheho Breitbarta, syna židovského kováře z Polska, který v berlínském Weimaru začne vystupovat jako mýtický silák a brzy se stane místní senzací. Jeho zaměstnavatel Hanussen sní o založení všemocného Ministerstva okultismu v Hitlerově vládě. Hitler však ve svých rukou třímá otěže moci čím dál pevněji a Berlín se stává semeništěm antisemitismu. V této době vrcholí i Zisheho vnitřní boj, neboť se musí rozhodnout, jak se svou silou nejlépe naložit. Sužován nočními můrami se obrací na místního rabína s prosbou o radu, která jej vede k přesvědčení, že si ho Bůh vybral, aby varoval lid před narůstajícím nebezpečím. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (13)
Na tento snímek jsem se podíval čistě ze zvědavosti - kvůli Jouko Aholovi. Jako fanda strongmanovského univerza jsem chtěl vidět, jak bude "hrát". Velmi mě překvapilo, jak byl přirozený, nenucený a v pohodě. Zvlášť, když došlo na zvedání těžkých břemen. Patří totiž mezi nejlepší v oboru a scény v tomto duchu působí úplně běžně, jako kdyby se pro to narodil. Působil na mě v tomto filmu stejně jako Gina Carano ve svých filmech. Žádné přehrávání. Prostě jen dělá, co mu jde nejlépe. Ze začátku to má krásný nádech "pohádky" silný Honza jde do světa - s příchodem do Berlína to jde z kopce. Dějově už nudné, postrádající atmosféru. Tim Roth pak kompenzuje, jak se dá, ale nestačí to. Toho chcípáka hajzla zahrál na jedničku. Dějově ale ke konci nudné. Pak i smutné. Když si zabodnu hřebík jak palec do nohy, tak si to snad ošetřím !!! - Ani se mi nechce věřit, že v reálném životě by byl Zishe takový pako. ()
Werner Herzog se inspiroval životními osudy Zishe Breitbarta a Erika Jana Hanussena. Ačkoli Breitbart zemřel už v roce 1925, Herzogova fikce se odehrává krátce před nástupem Hitlera k moci, dokonce operuje s konkrétními daty v roce 1932. Sdělení je jednoznačné, Herzog měl touhu vyprávět legendu o moderním Samsonovi. Výsledkem je cosi na způsob nemotorného Golema v Hanussenově spiritistické show. Hanussen zde zastává jen druhotnou roli, přesto jsou zde vypíchnuty podobné motivy jako v jiných hanussenovských dramatech (jeho původ, pletky s nacistickými pohlaváry, podivný vztah k ženám). Takže nakonec to jediné, co zde může skutečně potěšit, je přítomnost Maxe Raabeho. ()
Nechci, aby to vyznelo nejak xenofobne, ale ty sladkobolne pribehy o Zidech uz me prestavaji bavit. Plusove body vsak ma Herzog za to, ze se timto filmem relativne znormalizoval a nasledujicim Temnym usvitem se stal normalnim. Je to jeden z mala pripadu, komu americke prostredi pomohlo od nekoukatelnosti. Na rozdil od jeho mladsiho kolegy Tykwera... ()
Werner je hroznej démon... Někdo tady psal, že by v tom Herzogův rukopis nepoznal.. A já na to : WUT?! Tohle je Herzog úplně krystalicky čistej !.. Ta jeho fuck off systém režie, kdy s arogantní suverenitou seká scény jako z průměrné české pohádky aby pak v pravou chvíli utáhnul šrouby a začal dojit atmošku ze které chvílemi mrazí a chvílemi si člověk připadá jako v hodně hustém snu.. To prostě nemá obdoby.. Roth je démonickej. Ahola přirozeně naivní. Příběh silnej... Není to jedna z těch nejlepších herzogovek, ale rozhodně je to jedna z těch nadprůměrných..... Osobně mě sere, že tímto dlouho odkládaným filmem jsem vyčerpal herzogovy hrané filmy a odteď už musím čekat jen na nové kousky (kde to ale-narozdíl od dokumentů-jde se záživností poslední dobou docela z kopce..) ()
Je vidět, že toho o filmech vyprávějících příběhy ze světových válek vím stále hodně málo. O to víc jsem ale mohl být překvapený tímto filmem. Werner Herzog pro mě není neznámý režisér a za celou tu dobu ho vnímám tak, že kolem sebe nechává procházet velice zajímavé postavy. Zde je to okultista Hannusen a jeho panoš Zishe, který přišel odněkud z Polska. Herec je teda Fin a musím říct, že hraje hůř jak Arnold Schwarzenegger ve svých prvních filmech. Naštěstí za něj mluví jeho postava a tak všechno přechází na dva charismatické herce - Tim Roth a Udo Kier. Ti si ale evidentně celý ten meziválečný příběh neuvěřitelně užívají a stejně tak jsem si ho užil i já. Možná bych ale trošku zkrátil délku. Ke konci jsem už jsem se přistihl, jak odpočítávám minuty. ()
Reklama