Režie:
Dušan KleinScénář:
Ladislav PecháčekKamera:
Peter BeňaHrají:
Pavel Kříž, David Matásek, Linda Rybová, Filip Antonio, Emily Laura Hassmannová, Lukáš Vaculík, Josef Somr, Eva Jeníčková, Denisa Nesvačilová (více)Obsahy(1)
Štěpán, Kendy a Karas zůstali i po dvanácti letech sami sebou. Jsou to nerozluční kamarádi s nevyčerpatelným smyslem pro humor i schopností sebeironie, i když už s lehkým nádechem skepse. V něčem jsou však jiní. Dospívají, ale svým typicky básnickým stylem. Je jim padesát a cítí, že by měli dát svým životům nějaký řád a splnit si svoje touhy a přání. A jak je známo, zázrakům je třeba pomáhat! Kendy už má plné zuby reklam a jako buldok jde za svým snem o natočení celovečerního filmu. Karas se rozhodl hýčkat své vysněné auto Blue dream již pouze virtuálně. Více ho zajímá pohledná učitelka Drábková. Štěpán dělá zástupce primáře v nemocnici, kde urputně válčí s neústupnou ředitelkou. Tou není nikdo jiný než Vendulka Utěšitelka! Štěpánovou největší starostí je však jeho třináctiletý syn Junior, kterého po smrti Aničky-Zrzečky vychovává sám. Tedy samozřejmě za vydatné pomoci strejdů Karase a Kendyho. Na lásku a psaní básniček už Štěpán rozhodně nemá čas ani věk. Nebo ano? (Bioscop)
(více)Videa (8)
Recenze (377)
Laťka nebyla od minulého dílu příliš vysoko, takže se dá říci, že se to povedlo. Atmosféra smíření se line celým filmem. Od života lze vzít jen to, co nám dá, zbytečně se nestresovat, když něco nevyjde a užívat každého momentu. To se dá Pecháčkovi s Kleinem (oběma 76 let) s klidem uvěřit. Vcelku důstojné zakončení cyklu. 60% ()
Říká se, že v nejlepším se má přestat. Myslím, že to platí právě o Básnících. Raději se budu vracet do Štěpánových studentských let, než se dívat, jak nám osazenstvo krásně stárne, plešatí a bachratí. Zdá se mi, že se autorská dvojice Pecháček/Klein vyčerpala ze svých nápadů, poslední díl je doslova nastavovaná kaše. Ten minulý měl svá pěkná místa, končil optimisticky - nadějí. A mělo to tak zůstat. Takto dostává sexuálně laděná hexalogie ŠŽŠŠ (šest žen Štěpána Šafránka) silně nostalgický nádech s pachutí již několikrát přežvýkaného pokrmu. Pánové prominou. ()
Divák se žádného zázraku nedočká, ale setká se téměř se všemi oblíbenými i neoblíbenými postavami z předchozích dílů, probudí se v něm nostalgie, zasměje se, rozesmutní se a v podstatě se celkem dobře filmově zabaví a pobaví. Je to čistočistý průměr a velká poklona Lindě Rybové, ta vůbec nestárne a vypadá naprosto úžasně. ()
Snad to už fakt bylo naposledy, ne? Otravné, směšné, nudné. Velká nuda o ničem, ale upřímně se nejedná o nějaký průser typu sněženky 2 nebo Bony a klid. Všichni herci vypadají, že výsledek jim je úplně volný, hrají asi tak na půl plynu jen za peníze... nechápu že tolik známých herců se upsalo k tomuto projektu. Nic se tam vlastně neděje. ()
Kdybych neznal tvorbu Dušana Kleina a Ladislava Pecháčka, myslel bych si, že jde o nějaký velmi nevydařený debut začínajícího tvůrce. Scény občas postrádají logiku a působí jako kdyby na sebe občas ani nenavazovaly. V příběhu nedojde k žádnému zásadnímu zvratu, když nepočítáme úvodní scénu na hřbitově a jednu svatbu na závěr. Mezi dvěma reklamními bloky sponzora filmu, jednoho velkého lékárenského řetězce, kdy se dialogy herců změní na reklamní slogany, které zní i v televizních reklamách tohoto řetězce, se cosi odehrává, co nemá hlavu ani patu, a podezřele se úrovní blíží Decibelům lásky. Naštěstí této úrovně nedosáhnou, ale nakročeno mají už opravdu hodně. ()
Galerie (77)
Zajímavosti (9)
- Roli sestry Toničky, kterou v předchozích filmech hrála Jana Hlaváčová, si z důvodu zdravotních problémů Jany Hlaváčové zahrála její sestra Dana Hlaváčová. (TomasSlach)
- Když pozve zástupce firmy (Lukáš Vaculík) vrchní sestru (Eva Holubová) na večeři pod záminkou prodloužení smlouvy do restaurace, tak jim po usazení číšník opakuje menu. Číšníka si zde zahrál Vladimír Poštulka, který je známý gurmet-kritik, ale také spisovatel a textař. (cmenda)
- Pan profesor Ječmen (Josef Somr) v Domově na konci cesty vyzve cimbálovku k zahrání písně slovy: „A teď tu moji.“ Kapela následně hraje skladbu „Chvála bohu, že jsem se narodil“ a profesor Ječmen ji doprovodí zpěvem. Stejná píseň zazněla v podání Jiřího Pavlici z Hradišťanu i na posledním rozloučení s mistrem Josefem Somrem v obřadní síni ve Strašnicích 26. 10. 2022. (B01D)
Reklama