Režie:
Dušan KleinKamera:
Peter BeňaHudba:
Emil ViklickýHrají:
Lucie Vondráčková, Vladimír Dlouhý, Ilona Svobodová, Vladimír Škultéty, Ondřej Pavelka, Taťjana Medvecká, Blanka Bohdanová, Milena Steinmasslová, Oldřich Vlach, Michaela Maurerová, Oldřich Velen (více)Obsahy(1)
V románu Ta třetí jde o niterné drama Jiřího Mánka, čtyřicetiletého pokladního v Živnostenské bance, který má umělecké nadání, vlohy hudební i malířské. Po zkušenostech z bojišť první světové války si zvolil zaměstnání, které ho velmi dobře zajišťuje existenčně, ale neuspokojuje ho v jeho ambicích. Žije osaměle s matkou, dobře si rozumí s bratrem Teodorem, s kterým ho spojuje láska k hudbě. Vzruch do Jiřího života vnese náhodné seznámení s mladou atraktivní dívkou Adélou, se kterou si, aspoň v počátku, připadá uvolněný a jakoby omládlý. Adéla je otevřená a přímá, až někdy netaktní a provokativní. Její vyzývavost a Jiřího přecitlivělost jsou stále silnějším zdrojem konfliktů, které vrcholí ve chvíli, kdy se Adélina bezděčná koketérie stává příčinou pokusu o sebevraždu Jiřího synovce. Problematický vztah s Adélou se ještě zkomplikuje, když do Jiřího života vstoupí bývalá kamarádka z dětství Milena. Jiří bezvýchodnost nedokáže vyřešit jinak než únikem ze života. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (44)
90%. Psychologické drama "Ta třetí" disponuje skutečnou atmosférou. Výborně zahrané, ústřední herecká dvojice je skvělá. Filmům Dušana Kleina se snažím vyhýbat, ale za adaptaci Havlíčkovy novely se stydět nemusí. Není jistě bez zajímavosti, že Blanka Bohdanová, tady v roli Jiřího matky, si v předchozím filmu Jaroslava Balíka z roku 1968 zahrála "tu druhou". ()
Havlíčkův román je mistrovskou studií o mužské nerozhodnosti, o spalující vášni, která si dříve nebo později vybere svou daň. Televizní adaptace v režii Dušana Kleina zachovává kontrast mezi sešněrovanou dobovou morálkou a touhou po svobodě ducha a jak Vladimír Dlouhý, tak výborná Lucie Vondráčková dostáli původní autorské představě o rozháraných srdcích dvou poblouznělých milenců se vší hereckou odpovědností, s přesvědčivou jistotou. ()
Velmi kvalitní film, vynikající herecké obsazení a zajímavé charaktery. Navíc je příběh lemován malebnou prvorepublikovou krajinou a doprovázen líbivou hudbou, které jej ještě povyšují. K dokonalosti možná scházelo ještě jiné/lepší dotažení příběhu, přesto se jedná o velmi dobrou práci. Kéž by takových televizních filmů přibývalo... ()
No stále pořád nechápu co mě vedlo k tomu pustit si takovou hloupost. Asi obsazení Vladimírem Dlouhým...těžko říct. Abych se v tom vyznala zrekapituluji si milostný trojúhelník: takže bloncka zblbne v obchodě s gramofonovými deskami postaršího štramáka pak spolu sedí na kávičce a za nedlouho se chtějí vzít....jenže jemu furt nesedí, že se s ním nechce vyspat a jak se směje s jinými muži nebo její smysl pro humor. Tak si jede bloncka do hor s kamarády a štramák se nudí tak si nabrnkne kámošku z dětství, které namluví, že se s blonckou rozešel a ze svatby sešlo a že pořád myslí na ni. Mezitím se vrátí bloncka, která zjistila, že ji štramák "podvádí" s jeho vrstevnicí z dětství a tak na něho vymyslí habaďůru a asi s ním stráví své "poprvé"....No a aby toho nebylo málo on si zase usmyslí, že zahodit šanci, aby byl za největšího kance mezi kamarády a aby se na stará kolena tak nenudil, že se tedy vrátí k bloncce. Jenže ta ho už nechce a pak ho nechce ani vrstevnice. Smutný to osud starého mládence a tak se picne. Konečný záběr na sladký úsměv a srostlé obočí Lucie Vondráčkové - jak inspirující. Nebýt Vladimíra Dlouhého(budiž mu země lehká)byl by to odpádek jak vyšitý. ()
Navenek nenápadná televizní retroinscenace, která přesně zachytila a převedla svou literární předlohu do digitální podoby (připomíná značně SATURNINA nebo Škvoreckého adaptace). Kultivovaný naturalismus, který byl vůdčí metodou Jaroslava Havlíčka, v Kleinově režii zůstává zachován; Vondráčkové Adéla osciluje mezi dívčím věkem a rodícím se vampýrem, až nečekaně velkou vnitřní nerovnováhu v sobě skrývá Dlouhého legionář. Ostatní postavy jsou více načrtnuty než vykresleny snad s výjimkou Mileny Ilony Svobodové, jejíž kultivovaný herecký projev se má oč opřít. V kontextu devadesátých let se jedná o nadprůměrné a zdařilé dílo, které se dokázalo vyrovnat důstojně i s postižením prvorepublikové atmosféry, v níž se náš tragický příběh odehrál. ()
Reklama