Režie:
Alfred HitchcockKamera:
George BarnesHudba:
Franz WaxmanHrají:
Laurence Olivier, Joan Fontaine, George Sanders, Judith Anderson, Nigel Bruce, Reginald Denny, C. Aubrey Smith, Gladys Cooper, Florence Bates (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Mladá žena se vášnivě zamiluje do bohatého, nedávno ovdovělého šlechtice Maxima de Wintera. Po brzké svatbě odjíždí na jeho panství, kde společně žijí na zámku Manderley. Na láskyplný vztah novomanželů však padá všudypřítomný stín první de Winterovy manželky Rebeky, která zahynula za zvláštních okolností. Dům je naplněn jakýmsi nevyslovitelným napětím a stísňující atmosférou, která na novomanželku padá doslova na každém kroku. Ta je také přesvědčena, že manžel na krásnou Rebeku neustále vzpomíná, a proto jí není schopen věnovat potřebnou pozornost a cit... Příběh napsala spisovatelka Daphne du Maurierová a do filmové podoby převedl slavný režisér Alfred Hitchcock (jenž stejně úspěšně natočil i její romány Hospoda Jamaika, Ptáci). Děj je soustředěn na starém šlechtickém sídle, kde výprava, nasvícení interiéru a důmyslná kamera (zachycující například v jediném záběru hlavní hrdinku a nehybný obličej postavy, která jí nahání strach) přispívají k stupňování napětí. Roli Maxima de Wintera ztvárnil Laurence Olivier, jeho novomanželku představuje Joan Fontaineová, hospodyni Danversovou hraje Judith Andersonová. Film v roce 1941 získal dva Oscary: za nejlepší černobílou kameru (George Barnes) a jako nejlepší film (producent David O. Selznick). (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (223)
Spíše potěšení z krásné, elegantní filmařiny ranného Hollywoodu v honosných kulisách a s výborně vybranými a stylizovanými herci, než z příběhu. Ten už dnes nedokáže strhnout jako v době svého vzniku, a rouško diváckého vzrušení přináší až závěrečným rozkrýváním pravdy. Navíc, úzkostnou pozici hlavní hrdinky v příběhu více procítí ženské, než mužské publikum. Pro mě je Rebecca především o star-power charizmatu Laurenca Oliviera, dizajnu a atmosféře pochmurného sídla Manderley a černé siluetě tajuplné hospodyně v interiérech s dlouhými záclonami. Tedy o prvcích, které Hitchock později zužitkoval ve výraznějších a pro mě důležitějších dílech. [Noir Film Fest] ()
(1001) Vím, že tohle není zrovna nejintelektuálnější způsob, jak začít přemýšlet o tomhle filmu, a také se netýká jenom tohoto díla, ale nemohu si pomoci: Jak je to sakra možné, že je Laurence Olivier tak démonicky krásný i s tím příšerným knírkem? A co se týče těch vznešenějších výplodů, tak tohle je jeden z těch filmů, které se mne nikterak vnitřně nedotýkají, na které se dívám jako na okno do minulosti - ale ne v tom pozitivním smyslu. Tenhle film pro mě zkrátka není nadčasový, je zatížený až hanba a to mi znemožňuje se na něj napojit nebo ho nějak prožít. Ta terapie láskou tady pro mě není funkční (oproti Langovu modrovousovštějšímu Secret Beyond The Door, kde nová žena opravdu pomůže svému muži z labyrintu předchozích nejistot) a jako jediné ponaučení mi z filmu trčí "nežeňte/neprovdávejte se k čertu za někoho, o kom nic nevíte". ()
║Rozpočet $1,288,000║Tržby USA $6,000,000║Tržby Celosvetovo $6,050,000║ Alfred Hitchcock bravúrne ovláda príbehovú skladbu a hlavne záver strhujúco vygraduje, veľké plus sú aj herci nevyspytateľný Laurence Olivier, krásna Joan Fontaine a temná Judith Anderson. /90%/ ()
Tahle starší Hitchcockovka má pro mě spešl kouzlo a nějak mě pořád baví si ji někdy pustit. Začíná to jako taková lehce pohádková romance o tom jak si bohatý šlechtic - vdovec vezme milou chudší dívku - pracující jako společnice starší dámy. Po jejich společném příjezdu na jeho panství však nastávají komplikace a přichází tísnivější atmosféra, neboť je všude přítomen duch bývalé paní domu, která podle slov všech byla dokonalou, krásnou a tajemnou ženou. Mladá žena si tak připadá stále sledovaná, temný dům ji děsí a prostě se to nějak hrotí. :) Na filmu je třeba ocenit především výborný výkon Joan Fontaine, která si za něj vysloužila nominaci na Oscara (získala jej však až o rok později za další Hitchův film - Suspicion). Joan mám jako herečku moc ráda, působí vždy přirozeně, skromně, zároveň byla ale velmi krásná. Byla vybrána i přesto, že se o roli ucházela řada tehdejších velmi slavných hereček (nejznámější kandidátkou byla asi Vivien Leigh - partnerka představitele hlavní role L. Oliviera). Působí tu skutečně ustrašeně, tak jak její postava působit má. Laurence Olivier je standardně výborný :) a postava paní Danversové docela děsivá. Pro někoho může být film poněkud melodramatický, ale Hitch byl straý romantik...to je známé. :) Snímek pěkně plyne a udržuje napětí. Má to své drobné chyby a věřím, že ne každého to zaujme, ale mnoho milovků starých filmů považuje Rebbecu za výbornou klasiku...a já k nim patřím. Rozhodně stojí za vidění. Zajímavost: na youtube je k vidění sposuta záběrů jiných hereček na castingu pro hlavní roli, kromě Joan - Vivien Leign, Loretta Young, Margaret Sullavan nebo Anne Baxter. :) ()
Simultánny preklad je strašná vec, ktorej by sa pravdepodobne podarilo zabiť takmer každý film. Som rada, že v tomto prípade to nevyšlo a vydržala som do konca. Nečítala som predlohu a ani som presne nevedela na čo sa dívam. Naozaj dobre spracovaný príbeh o posmrtnej existencii, o boji za seba. Každý z nás sa snaží občas precikať niečí obraz. Som rada, že občas sa to podarí, aj keď to vlastne nevyšlo... ()
Galerie (117)
Zajímavosti (31)
- Jako v původním románu nemá paní de Winter křestní jméno. (Kulmon)
- Hitchcock chtěl tento film natočit již dříve, ale nepodařilo se mu získat na film práva. (Kulmon)
- Vzťah pani Winter (Joan Fontaine) a pani Danvers (Judith Anderson) je vykreslený nielen v scenári, ale aj výtvarne, ako nehybný obličaj vs obličaj, ktorému ten nehybný naháňa strach, resp. obeť vs katan. Hitchcock na to išiel systematicky. Pani Danvers sa skoro vôbec nepohybuje, prakticky ju v záberoch nevidno v pohybe. Keď je v miestnosti pani Winter a začuje nejaký zvuk či hlas, hneď jej odpovedá pani Danvers, ktorá stojí a stojí tak, ako by tam bola odjakživa. Bol to spôsob ako to ukázať z pohľadu hrdinky – nikdy nevedela, kde je pani Danvers, a to bolo ešte údernejšie. Keby divák mal možnosť vidieť pani Danvers ako chodí, poľudštilo by ju to a to Hichcock nechcel. (Biopler)
Reklama