Obsahy(1)
K mnoha smolným stránkám Cimrmanova života patřila i chudoba. V jeho divadelní kočující společnosti Lipany se projevila mimo jiné velkou fluktuací herců. Pokud šlo o odchod domluvený domluvený s dostatečným předstihem, dala se situace zvládnout. Došlo-li k němu s křikem a prásknutím dveřmi a často jen pár hodin před představením, prožil soubor i jeho principál horké chvíle. Takové zkušenosti stojí v pozadí hry Záskok. Milovníkům díla tohoto zneuznaného Čecha se dostává do rukou svědectví z této oblasti mistrova života, v níž se nejvíc naplnil jeho osud - z divadla. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (454)
Geniální. Dokonce jsem neváhal a za hříšný prachy koupil dárkovou edici všech her. U některých se směju víc, u některých míň. Ale směju se vždycky, vždycky mám dobrou náladu a nevěřícně kroutím hlavou, kde na to chodí. Tolik nápadů, odkazů, parafrází a chytrosti jsem snad nikde jinde neměl tu čest vidět. Moje nejoblíbenější hra. ()
Pokud nepočítám, že něco od Cimrmana jsem slyšel na mp3, je tohle mé první setkání s divadlem Járy. Dopadlo skvěle.... Tak končí naše komédie! Zlo prohrává, dobro žije. Jo a ještě něco: Té lípy se nevzdám! UPDATE: Po zhlédnutí většiny Cimrmanů se nebojím říct, že je to zatím nejlepší hra. Geniální a akorát dlouhý seminář a stejně tak geniální i samotná hra. ()
Tuto hru považuji za nejlepší z těch, které"Cimrman"vytvořil :-))Pravděpodobně největší zásluhu na tomto názoru má postava K.I.Prácheňského, kterou brilantně hraje Zdeněk Svěrák.Samozřejmě tím nechci opomíjet ostatní, jenž mu připravují"půdu"(Dá se říct, že doslova:-) ), pro místy vskutku neubránitelný atak na naše bránice...Někdy jsem měl opravdu, co dělat, abych se smíchy takřka neudusil..."Tak končí, alespoň doufám, naše komédie...":-)Prostě dokonalé! ()
Nádherný kousek Divadla Járy Cimrmana, tak hravý, svěží, bublající a zkvétající. Přednáška se věnuje Cimrmanově divadelnímu spolku Lipany, jejich harcováním, jeho předěláváním známých her, nutnému uvádění Vichru z hor na konci představení a jeho radami pro začínající herce. A když někdo z herců vypadne, či zmizí? O tom je nádherné představení Záskok, aneb nepovedená premiéra divadelní hry Šárka, ve kterém exceluje Karel Infeld Prácheňský (skvělý Zdeněk Svěrák) z Budilova divadelního spolku, který ve hře hostuje a má roli Vavrocha. Ale na roli rozhodně nepřipraven čerpá z her jiných, až příliš často musí na scénu principál společnosti, ve hře zvědavý invalida Karásek (Jan Kašpar), aby se hra alespoň částečně dostala do těch správných linií. Vynikající je též šikovatel Vogeltanz (skvělý Miloň Čepelka), když se při verbování do armády na první pohled zamiluje do dívky Vlasty (dobrý Petr Bruckner). A rozhodně mu nevadí, když se z Vlasty vyklube muž. Láska je zkrátka láska. Pak je tu postava doktora Vypicha (Bořivoj Penc), která se nejvíce snaží nahrávat Prácheňskému a tím zachraňovat hru, leč většinou marně. Neboť tu lípu nedáme, paní kněžno! A poddruh Bárta (Marek Šimon), u kterého je vidět, že Cimrmanovi rady pro začínající herce jsou více než nutné. Příjemně zábavné, zurčivě bizardní a já se smál a smál. A Cimrman? Ten také položil základy k rozhlasovým hrám. ()
Hra, kde „nezůstane jedno oko suché“. Zdeněk Svěrák ako herecká hviezda Prácheňský. Excelujú však aj páni - Petr Brukner ako Vlastička, Bořivoj Penc ako doktor, Jan Kašpar – ako našepkávač, ale nesmiem zabudnúť na milovaného Miloňa Čepelku ako Vogletanza. HERECKÉ DESATERO Járy Cimrmana, dve z jeho posolstiev budúcim hercom ma už počas seminára presvedčili, že táto hra bude skvost: „Pamatuj, že některé dveře jsou jen namalované“, „Citová hnutí vyjadřuj raději zády k publiku. Jak smích, tak pláč uděláš nejlépe škubáním ramen“. A v závere: "Řřřekni, Rrrumbumburrrk, srrrabe!" "Zabiju učitele Janderu, až do čtvrté třídy jsem obstojně ráčkoval..." ()
Galerie (7)
Zajímavosti (22)
- Postava „podruha Bárty“ byla pojmenovaná podle tehdejšího kulisáka Roberta Bárty, který ji později sám začal hrát. (mnaucz)
- V červnu 1995 dostala hra cenu Alfréda Radoka za nejlepší divadelní hru roku 1994. (Kulmon)
- Když se hra hrála poprvé v Českých Budějovicích, část hry, ve které Vavroch vzpomíná na Budějovice a nevěří, že by někdo mohl říct takový nesmysl jako „V Českých Budějovicích by chtěl žít každý,“ a divákům nepřipadala směšná.. Prý si diváci mysleli, že je to pro každé město proměnlivé. (Např. že v Prachaticích se řekne: „V Prachaticích by chtěl žít každý“). Až s výdejem hry na CD se tato věta stala populární i v Budějovicích. (mnaucz)
Reklama