Režie:
David OndříčekHudba:
Jan P. MuchowHrají:
Emil Zátopek (a.z.), Dana Zátopková, Karel Engel, Tomáš Verner, Vavřinec Hradilek, Štěpán Škorpil, Risto Nieminen, Věra ČáslavskáVOD (1)
Obsahy(1)
Cílevědomost, vůle a talent. Výprava za úspěchem československé běžecké legendy v dokumentárním filmu Davida Ondříčka. V zahraničí ho přezdívali „česká lokomotiva". Držitel osmnácti světových rekordů Emil Zátopek se nejvíce proslavil na olympijských hrách v Helsinkách, kde dokázal zvítězit v běhu na 5 km, 10 km i v maratonu. Žádný vytrvalec dosud jeho úspěch nezopakoval a odborníci na atletiku pochybují, že se někdy někdo takový objeví. Grandiózní úspěch Emila Zátopka ožívá v dokumentu Davida Ondříčka ve vzpomínkách jeho blízkých, soupeřů i kamarádů. (Česká televize)
(více)Recenze (56)
Moje příprava na stejnojmenný hraný film. Myslím, že je zde vše naprosto jasné a inteligentní člověk pochopí, že pokud někdo chtěl být v té době výjimečný, a měl na to, tak musel občas i sklopit hlavu. Nebo mohl hrdě dělat ve skladu a neukázat světu, že na to má. Co se týká dokumentu a jeho zpracování, spousta hodnotitelů by to natočila trochu jinak. Otázkou je, proč něco takového sami opravdu někdy nezkusili natočit. Odpovědí je, že si určitě neumí sami správně natočit ani pivo. ()
Dokument na to ide trochu inak, ako je bežné pri dokumentoch o športovcoch. Nie je to výpočet úspechov, medailí a zlyhaní. Snaží sa objasniť aj, ako a prečo bol neprekonateľný, kombinuje ukážky tréningov so súčasnými športovcami, a dôjde aj na olympijské úspechy. Hovoriace hlavy mi nevadia, hlavne, že som sa dozvedel nové veci, a nechýbali aj veľmi staré archívne zábery. ()
Dokumentaristický film je to bezpochyby, ale ukazující pouze Emilovu sportovní kariéru. Vzhledem k tom, že film byl natočen u příležitosti XXXI. olympiády, pak se tomu ani nedivím. Pro věrný obraz Emila jakožto člověka by bylo nutné natočit úplně jiný film s jiným cílem. Emil Zátopek totiž byl ve Straně až do roku 1969, pak ho po podepsání Dvou tisíc slov vyloučil i vyhodili z práce. Běžecký fenomén pak 6 let hloubil studny. Pro více informací doporučuju přečíst knihu "Náš život pod pěti kruhy". ()
TV film natočený k příležitosti zahájení olympijských her v Riu 2016. Dokument je bohatý na filmové záznamy ze slavných běžeckých závodů našeho legendárního atleta. Doplněný je o rozhovory s pamětníky Danou Zátopkovou, francouzským vytrvalcem Alainem Mimounem a dalšími. Kamera zavítá i na tehdejší olympijský stadion v Helsinkách a připomene tehdejší atmosféru. Jakýsi most do současnosti představují rozhovory se současnými českými sportovci, kteří přijímají výjimečnost Zátopkových výkonů a přebírají jeho odkaz do dnešní doby. Nicméně k tomu, aby šlo o skutečně plnohodnotný dokument, mi chybí více informací z Emilova dětství a běžeckých začátků. A vadí mi, že je téměř ignorováno posledních 40 let Emilova života. Nezbývá než přijmout fakt, že v tomto dokumentu šlo skutečně pouze o myšlenku olympismu. Faktem je, že postava Emila Zátopka by si zasloužila obsáhlejší dokument. Nebýt to pro mě tolik srdcová záležitost, musel bych jít s hodnocením ještě o stupínek níž. ()
Největším překvapením celého snímku už je jen to, že to celé vzniká pod Davidem Ondříčkem! Věra Čáslavská : "Neexistuje žádný filmový festival nebo hudební festival, neexistuje něco, co by se rovnalo olympijskejm hrám. Co do tradic, historie, co do zájmu veřejnosti. Dalo by se říct veškerého lidstva." Tohle je zrovna sekvence bez, které by ten film působil daleko lépe! Povýšit sportovní výkon nad ten umělecký je hodně troufalé. Obzvláště dnes, kdy mezi mladou generací je Emil Zátopek jen jméno/zápis v dějinách. Poměrně zdařilý vlastenecky procítěný, leč místy propagandistický film mapující úspěchy Emila Zátopka. Přiznám se, že jsem od toho čekal daleko více. Tohle je v podstatě jen záznam procítěného komentování jeho výsledků, střižený rozhovory s kdekým (od manželky Dany po Tomáše Vernera). Není to jistě jednoduché najít ten správný poměr mezi autentickými záběry a rozhovory. Nicméně právě tahle bilance rozhoduje o kvalitě dokumentu. Díky svižnému tempu a krátké stopáži to dobře ubíhá, nicméně té přidané hodnoty je tady vskutku pomálu. Ve sportovním dokumentu je klíčové se v tom stěžejním momentu, ať už v kterémkoli z těch tří vítězství, se pořádně do toho zakousnout, dát divákovi pocit, že je právě teď svědkem již proběhlé události. I v tomhle případě by mě zajímala nadčasovost snímku, jaký bude jeho obraz za 20 let, kdy už skutečný pamětník Zátopkových výkonů mezi námi spíše nebude. ()
Reklama