Režie:
Jan HřebejkScénář:
Petr JarchovskýKamera:
Jan MalířHrají:
Miroslav Donutil, Jiří Kodet, Simona Stašová, Emília Vášáryová, Bolek Polívka, Jaroslav Dušek, Eva Holubová, Stella Zázvorková (více)Obsahy(1)
A je tu zpět jedna z nejúspěšnějších českých filmových komedií od renomovaných tvůrců - režiséra J. Hřebejka a scenáristy P. Jarchovského s řadou skvělých herců. Vraťme se tedy s oblíbenými postavami k rodinným rituálům, láskám a trapasům odehrávajícím se na sklonku šedesátých let minulého století v jedné pražské čtvrti. Jemná poetika a humorná nadsázka jsou charakteristické pro vyprávění životních osudů tří generací mužů a žen ve zvláštním období našich dějin v roce 1968… V jedné dvoupatrové vile tu žijí dvě rodiny - Šebkovi a Krausovi. Otec Šebek (M. Donutil), prostoduchý, ale dobrácký důstojník z povolání, je zastáncem panujícího režimu a stejně vehementně obhajuje i vlastní neomylnost v roli hlavy rodiny. Elegantní otec Kraus (J. Kodet), bývalý odbojář s trpkou válečnou zkušeností, je naopak zarytým opozičníkem. Také on je přesvědčený o tom, že má za všech okolností pravdu - není proto divu, že se tihle dva nemají zrovna v lásce. Jejich děti - gymnazista Michal (M. Beran) a jeho spolužačka Jindřiška (K. Nováková) - spolu vycházejí docela dobře. I když Michal by byl rád, kdyby ho jeho sousedka brala trochu víc na vědomí. Ta má ale oči pro jiného. Nezbývá mu tedy nic jiného, než aby smutně přihlížel, jak mu jeho první milostné body krade spolužák Elien (O. Brousek). U Šebků a Krausů se zatím střídají rodinné návštěvy, ve vší obřadnosti se tu slaví Vánoce, svatba i nečekaný, bolestný pohřeb. Do zabydlených domácností vtrhnou i některé novodobé vymoženosti v podobě umělohmotných lžiček, nerozbitných sklenic i podivných her pro statečné pionýry. Mládež zatím pokukuje po lákadlech světa kapitalismu a snaží se žít svůj vlastní, na rodičovských autoritách a "velké" historii nezávislý život. V soukromí rodinných pelíšků se tak čas od času odehrají malá dramata názorů a vztahů, která se v paměti jejich účastníků otisknou už nejspíš navždy… (Česká televize)
(více)Recenze (1 911)
Nejlepší film dua Petr Jarchovský a Jan Hřebejk.Jedna z Best off českých komedií.Co víc dodat.Každej to známe a máme rádi. ()
Velbloudům hoří hovna, nerozbitné sklenice jsou rozbitné, pružné lžičky vyvinuté výzkumníky NDR se nemají dávat do kafe a rozdíl mezi knedlíky a noky je v řádkách několika atmosfér. Hřebejkův masterpiece, kterým definoval dnes tolik nenáviděné a teatrální slovíčko tragikomedie. Excelentní výkony Jiřího Kodeta a zejména Miroslava Donutila mi tuto milou procházku jen zpříjemnili. Bolek Polívka i v těch pár minutách potěší a to samé Jarda Dušek. Jeden z nejlepších českých porevolučních filmů a v dnešní době již stálá klasika. Začátek je napálen doslova neskutečně a do první poloviny korunované sousedskou hádkou se drží v hodnotách fascinující. Pak se nám zábava trošku zvrhne a film již jen tak pozvolna doklouzává k úžasné pětiminutovce, která je tak kouzelná, až se člověku slzička objeví. Nedokážu si představit, jak vnímali tento film Američani či jiní západní obyvatelé, kteří nebyli 40 let pod rukou SSSR. O to víc nám pak připadají Pelíšky melancholičtější a zdařilejší. A je to jen a jen dobře. [Přesná stopáž: 116 min] ()
Môj najobľúbenejší český film. Majstrovsky namiešaná porcia drámy a komédie. A hlášky, ktorých je vo filme neúrekom sa stali časom nesmrteľnými. Zaslúžený plný počet hviezd pre českú legendu. ()
Dvanáctý nejlepší film? Prcat. Čím víc českých filmů z doby po pádu KSČ znám, tím víc se mi zdá, že Hřebejkovu tvorbu dokonale vystihuje slovo „průměr“. Jeho filmy stojí vysoko nad olmerovskými, troškovskými a jim podobnými trapnostmi, hluboko se však krčí pod filmy skutečně zajímavými a to nikoli jen proto, že chtějí být pro každého. Disponují dobrými nápady, programovou sociologickou (bohužel nikoli psychologickou) vnímavostí ohledně člověka naší (či nedávné) doby, vkusným pohledem, sympatickou komikou a zajímavými herci, ale s vyjímkou Musíme si pomáhat působí dojmem plytkými být nechtějících, v plytkosti však břednoucích polotovarů, z jejichž ambicí je naplněna jediná, totiž být cool. Šabachovo Hovno hoří jsem si kdysi přečetl a líbilo se mi. Asi jsem to četl v tom správném věku. Smál jsem se téměř nepřetržitě, oceňoval životní postřehy a moc se mi chtělo všem těm neuvěřitelným historkám věřit. Pelíšky poprvé vcelku vidím až teď a nebaví mě, jejich historkám se mi věřit nechce. Bylo to hezké, oblíbení komici nezklamali. Celkově jsem ale vnímal jen účelový slepenec programově „kultovních“ scének a hlášek. Každá jednotlivá scénka je diametrálně lepší než celý film. Hlubší pohledy a lidsky zajímavé momenty nechybějí, v kontextu celého filmu však vyznívají zcela hluše. Douglasův komentář k Horem pádem by se myslím lépe hodil sem. Ačkoli všemožné podivíny a úchyláky mám ve filmech rád, tady jsem se utíkal k prostě normálním ženským postavám (hlavně Stašová a Holubová). Mužské postavy (snad kromě Polívkova strýce, ale včetně mladistvého vypravěče) mi byly protivné, nikoli vinou svých představitelů. (Film tak v mém případě dosahuje nechtěné realističnosti.) Příběhy ostatních dorostenců a dětí lhostejné. Atmosféra šedesátých se ne a ne dostavit, marginální reflexe osumašedesátého spolu s patosem srpnové invaze ne a ne zafungovat. Malé plus připisuji za popření oblíbeného motivu „nejkrásnější holka chodí s největším hezounem a nakonec ji dostane nějaký chcípák jen proto, že je hlavní postavou filmu“. Minus za hraní na city preludováním Kde domov můj, aniž by následovalo Nad Tatrou sa blýská. Podbarvení dobovou Neckářovou „Kytárou“ paradoxně vystihuje bezradnost, s níž Pelíšky s touto dobou nakládají. Z komentářů mých oblíbenců lze doporučit fmash a taky Radek99, ačkoli si takovou chválu Pelíšky naprosto nezaslouží. ()
Pelíškům jsem nikdy na chuť moc nepřišel, asi i proto jsem je při jejich nesčetných televizních reprízách ještě nikdy nedokoukal do konce (navíc mě irituje, že z toho udělali vánoční film - resp. že to vždy reprízují na Vánoce - ačkoli se o Vánocích odehrává pouze část děje). Jednoduše mi je celá ta šabachovská poetika cizí... neoslovuje mě ani téma generační vzpoury, ani nostalgie "starých zlatých šedesátek" (o příšerné dobové hudbě ve filmu nemluvě). Myslím, že mě osobně tahle hřejivá pelíškovka prostě jen nudí. UPDATE 28.12.2021 - Ačkoli si pořád myslím, že je zde ten film až nesnesitelně přeceňovaný, a to jeho každoroční vánoční reprízovaní už je podobně otravné, jako v případě Popelky, Sám doma či Pretty Woman, tak musím stejně tak překvapivě přiznat, že mě to nově docela bavilo a přišlo mi to vtipné, a konečně jsem už asi pochopil, co na tom všichni vidí. Přesto mám od Hřebejka radši Pupendo, mj. asi proto, že má - na rozdíl od Pelíšků - nějaký děj, byť samozřejmě stále v rámci šabachovsky typického vyprávění formou relativně autonomních scének. ()
Jeden z 5 nejlepších českých filmů. Nevím co bych vytkl, nebo co by mi nesedělo. Prostě paráda. Za mě 95% ()
Vynikající komedie. Skvělé vtipy, hlášky a scény, které předvedlo dost skvělých herců v tomto filmu. Rozhodně si pochvalu zasluhuje Jiří Kodet, Mirolsav Donutil, Bolek Polívka a další. I hudba se na české poměry docela vydařila. Ukázka skvělých vtipů a hlášek "To bylo málo, ted to zkusim já" Prásk a je po skleničce. "A komu tim prospějete?!!!" Prostě luxus, těch scén je tam neuvěřitelné množství. Film kritizovat ani nejde. Jedná se o jednu z nejlepších českých komedií, které kdy byly natočeny. Proto nemůžu jinak než hodnotit na 100% = ***** ()
Scény s Polívkou, Donutilem či Kodetem jsou vynikající, pro mne ale mírně nadhodnocená a především smutná komedie, a to by nemělo býti u tohoto žánru. ()
Že by tenhle film tak dobře fungoval, to se zrovna říct nedá. Spíš je dobrý v některých pasážích, než jako celek. Hodně tomu pomáhají herecké výkony všech zúčastněných, ale že by to byl nějaký mimořádný unikát mezi filmy, to zase ne. 60% ()
Pelíšky rozesmějí, pohladí a dojmou. Takových filmů si cením. Obzvlášť je zajímavé, že po třetím shlédnutí jsem se u dnes již legendární scény s noky téměř vůbec nezasmál, ale běhal mi mráz po zádech. "Chtěl bych se zase vrátit o rok spátky, bejt malej kluk a bejt s tebou". ()
Můj téměř jistě nejoblíbenější český film z 90. let. Možná není nijak filmařsky progresivní či výjimečný, ale v tomhle případě mi to je tak nějak jedno. Obsahově i formálně se sice jedná o klasické české hřejivé retro, ale celé je to tak precizně poskládané z velmi vtipných, hořkých a dojemných scén, že to mu dříve nebo později musí podlehnout snad každý, kdo není absolutní suchar, popřípadě přehnaně šťouravý intelektuál. Nejlepší Hřebejk (MUSÍME SI POMÁHAT jsem nikdy tolik nežral, byť je to taky klasa), nejlepší filmová adaptace Šabacha (kvalitativně se PELÍŠKŮM přibližuje pouze Trojanův OBČANSKÝ PRŮKAZ) a zkrátka a dobře jedna z nejlepších tuzemských komedií, co kdy vznikly. A také jeden z těch mála vzácných případů, kdy je mi úplně fuk, jestli se mnou ostatní v mém názoru souhlasí, nebo ne. 100 % ()
Jeden z nejlepších českých filmů a rozhodně Hřebejkova dosavadní nejlepší tvorba. Nejlepší Kodetův herecký výkon který jsem viděl v parádním scénáři a hudebním doprovodu. [8/10] ()
Je vám taky vždycky při sledování Pelíšků příjemně? Jako byste byli zachumlaný v pelíšku? Co??? ...................................................Jo a asi jsem průměrná ženská ()
Ja mám s Pelíškami jeden problém. Je to film, ktorý mnohí považujú za vysporiadanie sa českej kinematografie s komunizmom. To je samozrejme blbosť. Pelíšky sú čistou konverzačnou komédiou s niekoľkými nepravdepodobnými situáciami, dôraz je kladený na postavy a postavičky a oné komické hlášky. Ak by česi v tej dobe točili z onoho obdobia aj politické drámy, bol by som spokojnejší. No a ak by som na balkóne v časoch normalizácie kričal na ulicu onú nezapomenuteľnú hlášku o proletároch, asi by to neostalo bez následkov. ()
Spolu se Samotáři můj nejoblíbenější český film. Perfektní scénář, nezapomenutelné hlášky, skvělí herci i herecké výkony... Film má prostě svoje kouzlo a můžete ho vidět posté a stejně vás bude strašně bavit. Vzpomínat na něj budete ve spoustě situací. A z vlastní zkušenosti vím, že pokud cizinci aspoň trochu objasníte naše novodobé dějiny, bude se i on smát z plných plic. ()
Má povinnost a klasika na Vánoce. Nejlepší český film. ()
Pokud se nejedná o nejlepší český film, tak se minimálně jedná o jeden z nejlepších českých filmů. Dechberoucí film s několika momenty, na které za celý svůj život nikdy nezapomenu. Velmi vtipné momenty střídají ty dramatické. Krásně napsané. Excelentní herecké obsazení. Bolka Polívku a Miroslava Donutila mám jako herce velmi rád. Když hrají spolu, tak to vždy stojí za to. Takhle kvalitní film už se u nás pravděpodobně dlouho neurodí. Smekám. Plný počet. ()
Pelíšky bezesporu patří mezi ty opravdu nejlepší české filmy. Vynikající Jiří Kodet (čest jeho památce), Emília Vašáryová, Miroslav Donutil, Bolek Polívka a mnoho dalších, proměnili Pelíšky v naprostý skvost. Problém u filmu je, že na mě působí dost depresivně. Pokáždé cítím uzkost z některých událostí, které se ve filmu odehrávají. U mě tím pádem to není na plný počet. I když bych rád dal. Je to skrátka "Výborný film". ()
Klasická česká komedie. Tenkrát ještě Jan Hřebejk uměl točit. Klasický vánoční film. Děj se odehrává před událostmi srpna roku 1968. Objevuje se tu rozsáhlá plejáda českých herců. Jiří Kodet ani nemusel nic hrát. Miroslav Donutil je jako otec voják taky výborný. Opět je tu spousta vtipů a hlášek: "Kde asi udělali soudruzi z NDR chybu?" :D ()
Jedním slovem "KULT" české filmové kinematografie !!! ___ (Provizorní letní kino, Nový Bydžov) ()
Reklama