Režie:
Jan HřebejkScénář:
Petr JarchovskýKamera:
Jan MalířHudba:
Ivan HlasHrají:
Martin Dejdar, Jakub Špalek, Josef Abrhám, Sylva Tománková, Jan Semotán, Jitka Asterová, Jiří Ornest, Jan Kačani, Pavel Janoušek, Saša Rašilov nejml. (více)Obsahy(1)
Námětem pro celovečerní filmový debut šestadvacetiletého režiséra Jana Hřebejka se stala stejnojmenná „pamětnická“ povídka Petra Šabacha z knihy "Jak potopit Austrálii". Originální muzikálová komedie je situována do Dejvic konce 50. let, žijících poklidně svým „maloměstským“ způsobem ve stínu rudé hvězdy na špici hotelu Internacional. Do světa rodičů, náruživě žijících všedními starostmi, aby zaplašili tíži doby, a jejich ratolestí, jejichž tušení „světa venku“ podporuje exotický obsah popelnic zmíněného hotelu, vtrhne jednoho dne mladík Bejby. Nevinný pra-chuligán svým výstředním oblečením a vášní pro nezvyklé rokenrolové rytmy způsobí pozdvižení – mládež je nadšena a rodiče si zoufají. I když svérázný prorok je nakonec zničen (podobně jako mnoho jiných, kteří ukázali cestu), pro generaci kluků znamená jeho zjevení klíčový obrat v jejich životě... Jan Hřebejk, inspirován Vlasy M. Formana, svou výpověď o 50. letech spojuje s výraznou videoklipovou stylizací. Základní dějová linie se zcela přirozeně rozvíjí i v písních a suverénně realizovaných tanečních číslech. Zásluhu na zdařilém výsledku má spolupráce kameramana Jana Malíře, choreografa Josefa Prouzy a autora písní Ivana Hlase. Vesměs přesně obsazeným hereckým představitelům dominují Jakub Špalek, Martin Dejdar a Josef Abrhám. Zdařilý muzikál příjemně překvapil a nadchl řady příznivců. Získal Českého lva za nejlepší film roku 1993. (Česká televize)
(více)Recenze (364)
Po letech nečekaně zjišťuju, jak dojemně neohrabaně, ale zároveň neodvozeně, dychtivě a nepoplatně, nešablonovitě, promyšleně a nesměle natočený snímek plný odvážných a milých nápadů a nakažlivé nálady to je, a dostává mě křehounkou krásou, která z něj emanuje i skrze to všechno úsměvné, co plyne ze způsobu, jak to asi na koleně a za pár dní a korun asi museli natočit. Jsem překvapená a usmátá. ()
Tento film si s ničím nespletete. Každý ho zná, každý zná Hlasovi písně a extravagantního Bejbyho. No jo, ale to je tak všechno, sice je originální a težko zaměnitelný, ale žádná hitparáda se nekoná. Z písní vyčnívají dvě, vtipů není mnoho, příběh je jalový. S odřenými koleny tři hvězdy. "Přišel ses se mnou vyspat nebo si mám vyžehlit?" ()
No tak tohle me teda zrovna dvakrat nechytlo. Par scen je sice fajn, obcas padne nakej slusnej vtipek a az na vyjimky jsou pisnicky chytlavy, ale jako celek se o nic extra nejedna. Obcas to na sebe moc nenavazuje, chvilema je film zmatenej, takze sem obcas vubec nevedel, co se to zrovna deje a navic slyset skoro ode vsech zpivat Ivana Hlase taky neni idealni. Navic docela slusnej Dejdar ma dost malo prostoru. Ale potesil me Abrham, jeho postava ma fakt hodne velkej vtipnej potencial. Ne, ze by to bylo vylozene spatny, jen jsem cekal vic. Lepsi 3*. ()
Na mě moc dejdarovský, barevný, ulítlý a přemrštěný. Ovšem potencionál Jana Hřebejka se už i zde objevuje a vlastně i tehdy se dalo předpokládat, že nás s tímto režisérem čekají velké filmy. Muzikály moc rád nemám, až na výjimky typu Pomády či z českého prostředí snesu Starce na chmelu, tady se ovšem musí smeknout před dvěmi písničkami. Tou první je "Jednou mi fort povídá", ze které čiší plno nespoutaného elánu a hlavním trhákem celého filmu je pak song "Na kolena", čímž celý film vygraduje a divák tak dostává slastné zadostiučinění v podobě odvety všem těm komunistickým páprdům. Věřím, že v roce 1993 to muselo být opravdu silné. Ovšem dnes, když mírně řečeno veškeré nadšení už opadlo, to působí hodně staře. Každopádně toto filmařům nevyčítám, to je věc doby. Ale co nemůžu odpustit, je fakt, že padesátá léta v Americe nejsou padesátá léta v Československu. Doba písniček, tance a veselí - tak to padesátky u nás rozhodně nejsou (teda pokud nepočítám tanečky v rámci budování naší vlasti). Padesátky jsou bohužel příliš smutné a šedé, než aby se dalo uvěřit tomu, že tady někde skotačili týpci podobní Elvisovi. ()
Ačkoliv Jan Hřebejk viditelně tímto muzikálovým filmem moc lidí nepobavil, já byl vcelku spokojený. Je sice pravda, že děj byl místy až chaotický (no slovo děj…), nicméně Dejdar a Abrhám potěšili svými výkony. Občas jsem se u toho i zasmál, taneční choreografie taky nebyly nejhorší a písničky super. Takže na průměr to bohatě stačí… ()
Galerie (9)
Zajímavosti (41)
- V roku 1994 sa stala snímka najnavštevovanejším českým filmom. Ale nebola kasovým trhákom. Peniaze zarobila až v ďalších rokoch vďaka televíznym reprízam. (Zdroj: instinkt.tyden.cz) (Raccoon.city)
- Bejbinu měla původně hrát Anna Geislerová, ale vzhledem k tomu, že by nezvládala náročné taneční scény, byla vybrána na základě konkurzu Sylva Tománková. (artcha)
- Jan Hřebejk vzpomínal na hereckou pečlivost Josefa Abrháma (Prokop): "Chtěl vědět, proč jeho postava ztratila chuť. Odvyprávěli jsme mu historii, že to byl v mládí motocyklový závodník, který po bouračce ztratil chuť a teď dělá u dopraváků, protože ničemu jinému než autům a motorkám nerozumí. On nám to všechno odkýval a pak jsem ho jednou přistihl v maskérně, jak si na tělo nechává maskovat jizvu. Říkal jsem mu, že to je úplně zbytečné, že bude mít na sobě přece košili, ale on se jen tak usmíval a říkal: 'Ne, to není vůbec zbytečný.'" (NIRO)
Reklama