Režie:
Jan HřebejkScénář:
Petr JarchovskýKamera:
Jan MalířHudba:
Ivan HlasHrají:
Martin Dejdar, Jakub Špalek, Josef Abrhám, Sylva Tománková, Jan Semotán, Jitka Asterová, Jiří Ornest, Jan Kačani, Pavel Janoušek, Saša Rašilov nejml. (více)Obsahy(1)
Námětem pro celovečerní filmový debut šestadvacetiletého režiséra Jana Hřebejka se stala stejnojmenná „pamětnická“ povídka Petra Šabacha z knihy "Jak potopit Austrálii". Originální muzikálová komedie je situována do Dejvic konce 50. let, žijících poklidně svým „maloměstským“ způsobem ve stínu rudé hvězdy na špici hotelu Internacional. Do světa rodičů, náruživě žijících všedními starostmi, aby zaplašili tíži doby, a jejich ratolestí, jejichž tušení „světa venku“ podporuje exotický obsah popelnic zmíněného hotelu, vtrhne jednoho dne mladík Bejby. Nevinný pra-chuligán svým výstředním oblečením a vášní pro nezvyklé rokenrolové rytmy způsobí pozdvižení – mládež je nadšena a rodiče si zoufají. I když svérázný prorok je nakonec zničen (podobně jako mnoho jiných, kteří ukázali cestu), pro generaci kluků znamená jeho zjevení klíčový obrat v jejich životě... Jan Hřebejk, inspirován Vlasy M. Formana, svou výpověď o 50. letech spojuje s výraznou videoklipovou stylizací. Základní dějová linie se zcela přirozeně rozvíjí i v písních a suverénně realizovaných tanečních číslech. Zásluhu na zdařilém výsledku má spolupráce kameramana Jana Malíře, choreografa Josefa Prouzy a autora písní Ivana Hlase. Vesměs přesně obsazeným hereckým představitelům dominují Jakub Špalek, Martin Dejdar a Josef Abrhám. Zdařilý muzikál příjemně překvapil a nadchl řady příznivců. Získal Českého lva za nejlepší film roku 1993. (Česká televize)
(více)Recenze (364)
Při prvních záběrech filmu jsem se domníval, že jde o snahu navázat a aktualizovat STARCE NA CHMELU. Ty další ten zprvu jednoznačný dojem jen zproblematizovaly. Dvojí kolej filmu - chytlavé, dobové realitě odpovídající Hlasovy rockové písně byly ta případnější - se postupně mění i v dvojí kvalitu filmu. Ta druhá se odlišuje doslova škobrtáním o dobové reálie: Někdy se podaří váhu srovnat, jindy následuje neodvratitelný propad. Nepříjemně překvapují některé násilné ideologické aktualizace, které předbíhají svou dobu o 25-30 let (děj filmu je - nebo má být - situován zhruba do let 1954-1957). Celkový dojem je - např. ve srovnání s PELÍŠKY - mnohem rozporuplnější. To nejpodstatnější, co na sebe LÉTA prozrazují, je talent nejen Hřebejkův, ale v podstatě celého jeho tvůrčího týmu. Tady ovšem převážně v rovině ne vždy dovršených příslibů. ()
První půle devadesátých let v Česku se z filmového hlediska vyznačovala vzestupem vizuálně výrazných snímků s velkými rozpočty od mladých nadšených režisérů, které však bohužel neměly v náhlé záplavě západních, doposud nedostupných titulů, kdovíjaký divácký úspěch (dále viz třeba Kouř, Akumulátor 1, první Renčové). Zároveň na nich bylo vidět okouzlení tvůrců právě západními tématy a přístupy, které nadšeně švédovali. Proto vznikly možná trochu mimoděk zvláštní zeitgeist filmy, které fungují daleko více pocitově a povrchově než že by měly nějakou hloubku, ale zároveň z nich prýští strašné nasazení, energie a radost tvořit, přičemž se stále odehrávají v zešedlých socialistických kulisách. Šakalí léta jsou filmem, který nijak zvlášť dobře vypráví příběh o něčem, co tu nikdy nebylo způsobem, jaký tu nikdo doposud nedělal. Vzniká tak mimoděk nějaké zvláštní universum, kterému se lze racionálně v pohodě ubránit, ale které jinak díky vynikající kameře, výpravě a scénografii (aka "úvod do hřebejkovské komunistické hnědi") lze zase nakrásně propadnout na té pocitové úrovni. S čímž my, bývalí kluci z pod Julišky, rozhodně nemáme problém. ()
Nebylo to úplně zlé, ale máme daleko lepší muzikály, i když jich bohužel není mnoho. Při tom bych řekla, že by to byl žánr, který by nám šel. Hřebejk se snažil natočit něco ve stylu Pomády, alespoň mi to tak připadalo, a docela se mu to i povedlo. Líbili se mi taneční scény a hudební čísla byla skvělá, píseň "Na kolena" je ikonická a dlouho zůstane. Příběh je ale hodně slabý a to filmu dost škodí. Je totiž nezajímavý, nezáživný a vůbec negraduje. Je tam spousta nevysvětlených momentů. Na příběhu se mohlo zapracovat více, bez něj je to ploché až nudné. ()
Jeden z mála muzikálov, ktoré sa mi páčia. A tento je dokonca český. Je to dostatočne vtipné. Sylva Tománková je nádherná (zaujímalo by ma ako znie jej vlastný hlas, keďže ju predabovali) a aj niekoľko pesničiek sa mi páči. Hlavne tá finálna Na kolena. Už týmto filmom Hřebejk ukázal, že bude patriť k tým schopnejším CZ režisérom. 6/10. ()
Aby mě zaujal nějaký muzikál, to už musí být opravdu něco, což se tady jen potvrdilo. Taneční choerografie sice nebyly vůbec špatné a herci odvedli maximum, ale z mého pohledu strašně nesympaticky nazpívané písničky a hlavně bezpáteřní příběh to zase sráží tvrdě do kolen. Každý holt nějak začínal, mistr Hřebejk nevyjímaje.. 55% ()
Galerie (9)
Zajímavosti (41)
- Martina Dejdara (Bejby) mrzelo, že úspešné songy nemohol spievať sám, ale iba hýbal ústami do spevu Jana Kalouska. Takisto za Jakuba Špalka (Eda) spieval Ivan Hlas a za Jitku Asterovú (Milada) spievala Leona Machálková a Anna K. (Zdroj: instinkt.tyden.cz) (Raccoon.city)
- Tvůrci filmu hledali neherce v tanečních skupinách, protože zásadní podmínkou bylo zvládnout taneční party. Jedinou vyjímkou byl herec Jan Semotán (Kšanda), který měl od začátku roli jistou, protože si režisér Jan Hřebejk neuměl představit někoho lepšího. (sator)
- Poviedka, podľa ktorej sa muzikál sfilmoval, mala k režisérovi komplikovanú cestu. V roku 1986 vydal "Československý spisovateľ" Petrovi Šabachovi poviedkovú knihu "Ako potopiť Austráliu". Autorova priateľka venovala jeden výtlačok svojmu synovcovi, scenáristovi Petrovi Jarchovskému, kamarátovi a spolužiakovi Jana Hřebejka. Zhodou šťastných náhod tiež knižku niekto daroval. Poviedka mala pritom iba dvadsať strán. (Zdroj: instinkt.tyden.cz) (Raccoon.city)
Reklama