Režie:
Svatopluk InnemannKamera:
Otto HellerHrají:
Jan W. Speerger, Vlasta Burian, Anny Ondráková, Emilie Nitschová, Jiří Hron, Betty Kysilková, Věra Hlavatá, Jindřich Plachta, Rudolf Sůva, František Černý (více)Obsahy(1)
Jak uniknout ženění? Zločince předstírat! Cyril Pondělíček (V. Burian) přijíždí na zámek svého synovce „bývalého hraběte“ a teď továrníka Pardona (J. W. Speerger). Tomu se na včerejším plese zalíbila jemu neznámá dívka, ale dnes dostává telegram od jiného továrníka, že si má podle úmluvy vzít jeho potřeštěnou dceru Fifi (A. Ondráková). Pardon vymyslí plán a uplatí svého strýce, aby se za něj vydával – přece se rozumí samo sebou, že ho dívka pak musí odmítnout a on může nalézt svou milovanou. Fifi se však nechá doma vyhecovat svým otcem a chce ho přesvědčit, že zásnuby oznámí do osmačtyřiceti hodin. Začíná série bláznivých událostí a hon kočky s myší vrcholící Pondělíčkovým výmyslem, že právě on je lupič a vrah Kanibal, který je mu identicky podobný, aby dívku konečně odradil od vdavek. Opak se ale stane pravdou a je jím fascinovaná. Do toho všeho se zaplete také Pondělíčkova bývalá milenka – jasnovidka Štefanie (B. Kysílková), co po něm devatenáct let pátrá, a shodou šťastných okolností také její dcera Olga (V. Hlavatá), po níž zase pátrá Pardon... Němý snímek Svatopluka Innemanna podle scénáře Josefa Skružného a Elmara Klose byl jednou z prvních rolí Vlasty Buriana a byl značně inspirován americkými groteskami. Film byl v roce 2008 zrestaurován a v roce 2014 získal svou virážovanou podobu. Hudebního doprovodu se poté ujala kapela Neuvěřitelno. (Česká televize)
(více)Recenze (43)
Chi....hudba mimo mísu... Pro rekonstrukci byl shromážděn dostupný filmový i nefilmový materiál, restaurátoři NFA provedli technickou analýzu, rozbor obsahu filmu a dochovaných písemných archiválií. Po analýze následovala rekonstrukce a laboratorní zpracování všech fragmentů. Konečným stadiem celého procesu bylo zhotovení dupnegativu a nové kopie – virážované podle původních kopií. Proces virážování, tedy chemického barvení filmové kopie, provedl za supervize restaurátorů NFA Jan Ledecký, jehož metoda virážování s přesností na jedno filmové okénko bez toho, aby bylo nutno filmový pás stříhat a posléze znovu spojovat, je výjimečná. Náklady na restaurování dosáhly částky 1 115 000Kč. ()
Němá crazy veselohra, o níž se sice mluví hlavně jako o filmu Vlasty Buriana, ale na Anny Ondrákovou by se rozhodně zapomínat nemělo. Když totiž nakráčí do pokoje v proklatě krátkých šatech, s jednou rukou v bok a kouří doutník, je prostě neodolatelná. Nespoutanou dívku, která touží po dobrodružství za každou cenu, hraje velmi půvabně a s přesně odměřeným množstvím nadsázky. Na Milenkách starého kriminálníka se mi ale také líbilo, že si dovolily takové množství ztřeštěnosti, jako už žádný další Burianův film. Nejlepší scény jsou ty v nichž se oba dva výše zmínění sešli, aby se buď navzájem odpuzovali a přitahovali, aby si zatančili tanec Apačů, aby on ji namasíroval nebo aby se vypravili do lupičského doupěte na dršťkovku, nicméně naprosto neodolatelná byla také jízda automobilem za ženichem nebo historky o tom, jak chladnokrevný kriminálník mordoval jednu milenku za druhou. Pochválit musím i hudbu od tria Nekonečno, která by rozhodně měla vyjít samostatně jako soundtrack, zasloužila by si to. ()
Opravdová filmová lahůdka. Vidět Vlastu Buriana, mistra mluveného slova, v němém filmu, tak to mě upřímně zajímalo. Několik desetiletí téměř neznámý film, byl nově rekonstruován a promítnut divákům za doprovodu živé hudby. Když Michal Bregant (ředitel Národního filmového archívu) hovořil o jednom z vrcholu festivalu, moc jsem tomu nechtěl věřit, ale po skončení projekce, jsem mu musel dát za pravdu. Na to, že je film z roku 1927, obsahoval překvapivě i několik docela odvážných scének a v doprovodu moderní hudby působil snímek svěže, aktuálně a rozhodně musel oslovit nejen příznivce klasických burianovek. ()
Páni! Česká nemá komédia, ešte k tomu s nemým Vlastom Burianom? Tak také niečo som ešte nevidel. Konečne viem, odkiaľ pochádza ten Burianov teatrálny prejav. Určite stálo za to vidieť tento film, už len ako takú kuriozitu, s možnosťou vidieť známych hercov českého zvukového filmu vystupovať v nemej groteske (okrem Buriana aj Jindřicha Plachtu, či Františka Černého). Mimochodom, bol som prekvapený, ako už vtedy vyzerali Burian s Plachtom staro. Technicky je film nakrútený celkom zručne, s pomerne pokročilými trikmi. Dlho ale pôsobí nudným dojmom, je plný šaškovania akože podľa vzoru americkej grotesky, ktoré nie je ani trochu vtipné. Až niekedy v druhej polovici začína film naberať grády a od výborných scén s apačským tancom a s masážou začína fungovať už aj po humornej stránke. Potom už podarených scén pribúda (opis vrážd mileniek, lupičský brloh) a dobrý dojem z filmu rastie. Burian je ako nemý komik výborný a skvelo mu sekunduje aj výborná Anny Ondráková. Scény s touto dvojicou sú tie najlepšie z filmu. Hudba od tria Neuvěřitelno ako taká nie je zlá, ale absolútne sa k filmu nehodí (Príklad: Zábava v 20. rokoch s džezovou kapelou, ale divák počuje nejaký bigbítový motív). Navyše je tá hudba akási chudobná, málo hutná (jeden nástroj, pár tónov), občas sú to len akési podivné zvuky v nesúlade s obrazom. A čo sa obrazu týka, vyzerá to tak, akoby to reštaurátori celkom nedokončili, inak pekný obraz dosť často vypadáva. ()
Pokládám si otázku, který ze současných filmů dokáže diváky pobavit i po 100 letech? Odpověď nenacházím. Samozřejmě mám k filmu celou řadu výhrad a neoslovil mě ani zdaleka tak, jako třeba některé jiné Burianovky. Moc se mi líbil hudební doprovod a moc se mi líbilo nezaměnitelné kouzlo dobových hrátek s češtinou. Podstatně méně mě zaujaly dialogy, kde zejména takové pokusy o odehnání ženy byly napsané jako přes kopírák. V podstatě od druhé věty bych je mohl psát sám. Zasloužilo si to podstatně více originality, než postavit humor na principu "Jsem ten nejhorší gauner a dělám tohle a tohle" - "Jé, to se mi na tobě právě líbí". Jednoznačně nejlepším momentem snímku je, když Burian popisuje, kterak popravil své předchozí manželky. Smutné je, že si nevybavím nějaké další momenty, kdy jsem se s chutí zasmál. Špatné to rozhodně není. Snímek má příjemně bláznivé tempo po celou dobu. Bohužel pyj se mi během stopáže neztopořil ani jedinkrát. [65 %] ()
Galerie (19)
Zajímavosti (7)
- Po premiéře napsal Josef Skružný podle vlastního námětu také knihu Milenky starého kriminálníka, ve které místo ilustrací byly použity filmové fotografie. Samostatně vznikla také divadelní hra. (NinadeL)
- Němý film doprovázely na některých projekcích hudebníci tria Neuvěřitelno. (sator)
Reklama