Režie:
Takeši KitanoScénář:
Takeši KitanoKamera:
Kacumi JanagidžimaHudba:
Keiiči SuzukiHrají:
Takeši Kitano, Tošijuki Nišida, Sansei Šiomi, Ken Micuiši, Jutaka Macušige, Ikudži Nakamura, Hakurjú, Tacuo Nadaka, Taizó Harada, Hirojuki Ikeuči, Ren Ósugi (více)Obsahy(1)
Thriller "Finální ukrutnost" je posledním dílem „Outrage“ trilogie režiséra Takešiho Kitana, která se odehrává v prostředí japonského podsvětí, kde probíhá boj o moc nad spojenými klany plný divokých přestřelek, hořících restaurací a těl po krk zakopaných na rušné silnici. Pět let poté, co přežil totální válku mezi zločineckými rodinami Sanno a Hanabishi, pracuje bývalý šéf jakuzy Otomo v Jižní Koreji pro pana Changa, proslulého vyjednavače, jehož vliv sahá až do Japonska. Relativně bezvýznamná událost vede k nárůstu napětí mezi společností Chang Enterprises a vzdáleným mocným Hanabishim. Sílící konflikt se vymkne kontrole a zažehne divoký boj o moc mezi nejvyššími představiteli klanu Hanabishi. Když se Changův život nakonec ocitne v ohrožení, oddaný člen jakuzy Otomo se vrací do Japonska, aby jednou provždy vyřídil staré účty. (Cinemax)
(více)Videa (3)
Recenze (25)
Tunajsie slabsie hodnotenia si vysvetlujem neznalostou predoslych dielov, ktore su nevyhnutne pre pochopenie vztahov medzi jednotlivymi klanmi yakuzy. Minimalne si pred trojkou pustite dvojku na ktoru trojka vyrazne nadväzuje. Tentokrat sa dej sustredi hlavne na boj o moc v klane Hanabishi, cim trochu pripomina superenie o moc v klane Sanno z jednotky. Ale je to podane serioznejsim stylom ako v dvojke. Do toho sa pripletu aj dalsie klany a Kitanova postava sa vrati z exilu, aby sa znova mstila a zaroven ukazala, ze je tym najtvrdsim yakuzakom, ktory nevaha kosit ostatnych po desiatkach. Zaujimavy je vyvoj ulohy policie v trilogii. V jednotke isla po ruke Yakuze, v dvojke sa snazila Yakuzu korigovat podla svojich zamerov a v trojke sa snazi par cestnych policajtov s Yakuzou bojovat. Dalej ma pobavil vyvoj vztahu medzi Otomom a Kimurom. V jednotke mu Otomo poreze tvar, v dvojke s nim spoji sily a v trojke msti jeho smrt. Celkovo mi tento diel pripada minimalne tak kvalitny ako dvojka, ale vzhladom na uzavretie celej serie je vysledny dojem o nieco silnejsi. Akurat na Kitanovi vidno, ze uz je stary a unaveny. Ako ultradrsny Yakuzak uz prestava pôsobit vierohodne a skoro pôsobi jak keby mal uz tejto tematiky plne zuby, cim mi vratane zaveru pripomenul film Sonatine. Tipujem, ze dalsi film s Yakuzackou tematikou uz nenatoci, aj ked tato seria by mohla kludne pokracovat aj bez neho. Dalsi vyvoj v klane Hanabishi by ma zaujimal. P.S: Hlasku: tva prdel spozna stredovek, konecne niekto trumfol aj s naslednou ukazkou. Kitano je uchyl. 7/10. ()
Tak predsa sa mi podarilo bez výraznejšej ujmy na zdraví, absolvovať Kitanovu, naprosto frenetickú trilógiu Pobúrenie, aj s jej úplne záverečnou kapitolou, ktorá bola zo všetkých troch dielov, vari tou najslabšou, či povedzme zároveň i tou najrozpačitejšou, akú si vôbec dokážem predstaviť, skrátka, nevedel som sa dočkať toho, keď nastane definitívny koniec okolo protagonistu Otomoa v podaní Takešiho Kitana, z ktorého sa mimochodom, začala postupne vytvárať akási prehnaná 「karikatúra」, čo by som mohol rovnako prehlásiť aj o ďalších podivuhodných postavách, účinkujúcich v tejto mimoriadne『intrigovej ságe』, a so samými yakuzákmi na jej čele, pričom po dôkladnom uvážení, musím celkovo túto zložku podtrhnúť zrovna v tom zmysle, že by som sa jednoznačne bez nej celkovo『zaobišiel』, teda konkrétne v ponímaní ako celku, keďže na jednotlivých častiach som si začínal predovšetkým všímať ich klesajúcu tendenciu, čo napokon vyvrcholilo týmto scenáristickým (dejovým) gulášom, ktorý ma sprevádzal počas neuveriteľných 104 minút...! ()
Oproti predchádzajúcim dvom dielom je to značný krok späť. A je to v zásade logické. Hybné figurky, ktoré spôsobili domino efekt zrád a intríg boli zničení koncom druhého dielu. Toto bolo len akési vyprázdňovanie ľudí, ktorých sme nepoznali z toho komplexnejšieho hľadiska a ktorý v zásade držali spolu viac ako tomu bolo u postáv z predchádzajúcich dielov. Otomo je stále majster hoci na jeho rezanicu musíme zase raz čakať. Zostáva ale z toho taká zvláštna pachuť nenaplnenosti čo ma trochu mrzí, lebo predchádzajúce dva dieli považujem v rámci žánru za skvelý zárez. Možno sa nevyplatilo to čakanie. Boh vie. Každopádne sa to skončilo a som zvedavý čo Kitano naservíruje nabudúce. ()
Film se mi docela líbil, měl potřebné kvality příběh zápletku a celkové působil jako kvalitní béčko. Bohužel jak je to s Japonci, tak jsem se do jejich názvů natolik zamotal, že jsem chvílemi netušil kdo o kom nebo o čem mluví a musel jsme si to domýšlet a většinou mi to došlo pozdě. Na druhou stranu i přes několik nedostatků se mi film jako celek líbil, ale jak bývá pravidlem, tak se z toho dalo vyždímat víc. 55% ()
Takže, Takeshi nakonec dotáhl svou yakuzáckou trilogii do konce a dopadlo to podle očekávání. Jde o pomalou, hloubkovou a podrobnou sondu do struktur japonského podsvětí. Kitano v celkových cca šesti hodinách hledá romantickou ideu oldschoolového gangstera a konfrontuje ji se světem kde řád, tradice a čest svádí marný boj s mocenskými ambicemi a až dětinskou arogancí. Skoro se zdá, že se zde Kitano vlastně loučí s klasickými yakuzáckými gangsterkami v podobném duchu jako se kdysi C. Eastwood v Nesmiřitelných loučil s klasickým wesernem. Vše je jakoby ztraceno. Pro tichého gangstera s chladnou hlavou a smyslem pro povinnost už není místo. Jeho vnitřní integrita je všem spíš na překážku (včetně jeho samotného, protože se stává snadným cílem manipulace). Z “rodin“ jsou firmy. Zbraně nahrazují lejstra a když už náhodou na zbraně dojde (a ono dojde protože jsou tu ty mocenské ambice) je to, z pohledu oldschool gangstera, často spíše ostudná přehlídka diletantství... Filmy samotné (nebudu se soustředit jen na Codu, protože celá trilogie tvoří homogenní celek a jednotlivé díly se od sebe formálně příliš neliší) jsou jednou velkou a lehce zlomyslnou pastí na diváka. Především na diváka západního, který je nemilosrdně vržen do složitého světa s desítkami charakterů jenž se fluidně přelévají na jednu, druhou či třetí stranu mnohovrstevnatého konfliktu. Pokud jde navíc o diváka s necvičeným okem, kterému všechny ty obličeje připadají stejné, musí jít automaticky o neukoukatelný zážitek. Další rafinovanou pastí je Kitanův typický a černočerný humor. Kdo nemá nakoukanou japonskou filmařinu (s Kitanem v čele) a očekává gangsterku vážnou jako hovno (nebo aspoň jako Kmotr) ten musí být minimálně v rozpacích když vidí jak Takeshi, s metronomickou přesností, vkládá své suché (někdo by řekl trapné) situační vtípky i do smtrelně vážných scén. To je ale celej on. Věčně lavírující mezi polohou badass gangstera a infantilního šaška... Podtrženo sečteno, je to jako celek dílo sice těžké, ale pro filmový svět nakonec asi stejně důležité jako stará série Yakuza papers. V motivech je to pořád ten Kitano jak ho známe, jen ve formě poetiku nahradil soustředěný drobnohled a srdcervoucího Hisaishiho decentní trumpety. ()
Galerie (21)
Zajímavosti (1)
- Hlavní hrdina Otomo (Takeshi Kitano) je jedinou postavou, která se objeví ve všech třech dílech. (Keisuke)
Reklama