Režie:
Jim JarmuschScénář:
Jim JarmuschKamera:
Robby MüllerHudba:
John LurieHrají:
Tom Waits, John Lurie, Roberto Benigni, Nicoletta Braschi, Ellen Barkin, Richard Boes, Pruitt Taylor Vince, Joy N. Houck Jr., Rockets Redglare (více)Obsahy(2)
Ve vězeňské cele se díky nečekaným okolnostem setkávají nezaměstnaný dýdžej Zack, příležitostný pasák Jack a excentricky popletený italský turista Roberto. Zack a Jack nemají žádné iluze, noc za mřížemi pro ně zůstává potvrzením toho, že život za moc nestojí. Nejvíce jim vadí jejich podivínský spoluvězeň. Roberto mluví lámanou angličtinou, a tak mu příliš nerozumějí. Ještě méně chápou jeho nekonečný optimismus, živený vírou v americký sen. Jejich spoluvězeň je dráždí do chvíle, kdy oba pochopí, že má plán, jak z věznice uniknout... Režisér Jim Jarmusch vzdává osobitou poctu vězeňským filmům a žánru noir, proto poučeně, s obdivem, paroduje konvence klasických kriminálních příběhů a jejich hrdinů. Hořko-směšný až absurdní příběh se odehrává v Louisianě, kdesi v okolí New Orleansu. Jeho důležitou součástí je „pomalu jdoucí" černobílá kamera Robbyho Mullera, stejně jako hudba Johna Lurieho a písně Toma Waitse. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (183)
Táto partia za mrežami je nepredstaviteľná aj v najhorších nočných morách. Nejedná sa o kyklopov , alebo titanov s enormne veľkou chuťou k hygiene , ani o citovo otupených hrdlorezov vraždiacich bažantov najbrutálnejšími spôsobmi. V tejto cele sa stretnú poriadni magori a začnú neochotne budovať plán k úteku, z ktorého sa vám bude chcieť smiať ešte niekoľko dekád. ()
Vodprejskni. – Děkuji, vodprejskni i vám. Pěknej snímek o tom, jak život člověka ovlivní jeho pohled na svět. Místy mě popadaly záchvaty smíchu (třeba při skandování ve vězení – I scream, you scream, we scream for ice cream! – a vůbec u Benigniho geniálních hlášek) a pak Jim přejde do depresivní ponuré bažiny a mě to vůbec nepřijde divný. Mimochodem Nicoletta Braschi zahrála zamilovanou naprosto dokonale. Začátek před nástupem trestu je ale na Jarmushe slabší, když víme co se bude dít a jen čekáme, jak se to stane. Regulujte psy! ()
Jednoduchý příběh o dvojici ztroskotanců, kterým zdánlivý prosťáček ukáže cestu z vězení - nejen toho skutečného, ale i z toho duševního. Zatímco pro Zacka a Jacka je vězení jen další místností, kde se nic neděje a čas se ubijí sněním o minulosti (Zack) či o budoucnosti, která nikdy nenastane (Jack), jen tu jsou mříže a chybí prudící ženský, Bob napřed nakreslí okno a pak... / Jen ty improvizační scény jednotlivých představitelů jsou trochu dlouhé (jízda autem, opékání králika). ()
Mozna jsem cekal moc, ale prvnich 40 minut sem se docela nudil. Cely je to takovy pomaly, o nicem, nic moc se nedeje a neni cemu se zasmat a sledujem stridave Waitse a Lurie, jak se ruzne poflakujou, az se dostanou do vezeni. Pak se to nastesti dost zvedne, jelikoz na scenu prijde Benigni, z deje uz nastesti nevypadne a celej film tahne kupredu. Ma skvele napsanou postavu a nalezite si to vychutnava, ma perfektni anglictinu a hazi jednu hlasku za druhou. Takze druha pulka filmu o uteku z vezeni uz je docela zabavna, i kdyz zadna velika sranda se nekona. Nebejt Benigniho, tak je to fakt slabota, ale diky nemu a taky proto, ze se konecne zacne neco dit, jsem si druhou pulku filmu docela uzil, takze to nakonec da slabsi 4*. ()
Klidně bych se na Down by Law díval 5 hodin a pak řekl:"Hej, proč jste to, sakra, vypnuli?" Pak bych šel v extrémně dobré náladě do práce, vrátil bych se domů a dal si to celé znova, ale přes prostěradlo a promítačku. Večer bych si nalil víno, pustil Toma Waitse a připadal si jako v kulturním ráji. Nakonec bych si Jarmusche přidal do oblíbených režisérů. Jednak proto, že cokoliv jsem od něj viděl bylo osobité a samozřejmě výborné a jednak proto, že tak to má být. Perfektní v úplně každé částici. ()
Galerie (46)
Zajímavosti (8)
- Jim Jarmusch, Tom Waits, John Lurie a Roberto Benigni sa dali na jeden deň regulérne zavrieť do väzenského bloku, pričom ani strážnici, ani väzni v okolí nevedeli, že v skutočnosti nie sú trestanci. (agency)
- Původní soundtrack napsal a nazpíval John Lurie za doprovodu malého jazzového ansámblu a vyšel jako LP na Crammed Discs (Made to Measure, Vol. 14, 1987). (classic)
- Mnohé komické anglické frázy, ktoré vo filme cituje Roberto Benigni (Roberto), vraj pochádzajú z akéhosi talianskeho časopisu, z ktorého sa mal človek naučiť po anglicky. Benigni ho odoberal v čase, keď sa zoznámil s Jarmuschom. (agency)
Reklama