Režie:
Vít KarasScénář:
Miroslav AdamecKamera:
Pavel BerkovičHudba:
David SolařHrají:
Filip Antonio, Lukáš Březina, Jitka Čvančarová, Martin Myšička, Michaela Pecháčková, Vítězslav Jandák, Jan Maršál, Ivan Romančík st., Jan Vondráček (více)Obsahy(1)
Přání k mání poetickou, hravou a humornou formou vypráví příběhy několika podob lásky: o trampotách náctiletého Alberta, který je až po uši – a hlavně neopětovaně – zamilován do sestry svého nejlepšího kamaráda, o lásce mezi Albertovými rodiči, tedy o varietním kouzelnickém duu prožívajícím krizi středního věku, a také o lásce rodičovské, kdy se floutek a lamač dívčích srdcí Bosák junior snaží získat pozornost a lásku svého otce, mocného hoteliéra. Albert a všichni ostatní nakonec přijdou na to, že ke štěstí není zapotřebí kouzel a magie, ale hlavně odvaha věci kolem sebe změnit k lepšímu. To ovšem neznamená, že opravdová kouzla a čáry neexistují... (Česká televize)
(více)Videa (2)
Recenze (159)
Velmi příjemné překvapení. Nekřečovité, zábavné, navíc je potěšující vidět Vítězslava Jandáka po trapčení v politice v pořádné roli. Vizuálních nápadů jako blázen, což je možná škoda, bylo by lepší dělat věci z větším rozmyslem, ale aspoň to zakryje, jak je snímek dějově řídký. Plusy filmu doplňuje netradiční pár Čvančarová a Myšička, kteří si spolu normálně nezahrají. Opatrných 70%. ()
Tý krávo! Vydržel jsem půl hoďky a pak se šel… najíst. Já nevím, ale já myslel, že dramťáků s dobrýma děckama co umí hrát je celkem dost, ne? Dětské herecké výkony jsou otřesné, dospěláci zdatně sekundují, scénář jsem asi nepochopil a režisér byl zřejmě najatý kulisák. Překombinované scény a dech beroucí DRAMATICKÁ hudba, která hraje FURT! Řadí tento snímek mezi opravdové majstrštychy… Možná se na to podívejte, ať víte, co zdatně sekunduje druhému Dědictví. ()
Přání k mání se mi líbilo. Líbilo se mi svou vizualizací do Wese Andersona (Grandhotel Budapešť), líbili se mi herci z dejvického divadla, protože konečně mám pocit, že vidím ve filmu neokoukané tváře. Ano, zápletka je trochu slabší, ale to už je zkrátka úděl většiny vánočních filmů. Přání k mání je rozhodně jeden z nejlepších českých vánočních filmů. ()
Prvních 20 minut děs běs, poté, co se objeví kouzelný dědeček, to konečně začíná mít nějaký příběh, na chvilku, pak to zase padá skoro do odpadu, ztráta času, snaha o humornost dopadá jako trapnost, dětští herci velmi slabí, až na Antonia, kterýho nemusím, hvězdy za stylizaci, kostýmy, rekvizity, občas vtipné. Jandák dobře vybranej extrémní slizoun. ()
„TO JE TĚŽKÝ… BUĎ TO PŘÁNÍ PROMRHÁŠ, NEBO SI S NÍM NEVÍŠ RADY…“ /// Českej vánoční film s pokusem o obrázkovou poetiku alá Jean-Pierre Jeunet. To jako vážně? Ok, proč ne, vždyť na to nemá monopol… Rodinnej film. V hlavních rolích samej parchant a kouzelný přání. Dospěláci jsou tady vod toho, aby bylo vidět, jak je na světě lásky málo. Zato Albert má lásky… chudák Johana. Tahle dětská láska je votravná a vyplňuje půlku filmu. Takže film vo lásce. Tu druhou půlku zaplní zjištění, že jedno kouzelný přání je málo, ale zároveň strašně moc – což je fajnová myšlenka. A je dobře, že ji napasovali na tu vánoční dobu. Ale jinak je to spíš trapný, než abych u toho trávil Vánoce. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Mám přání. 2.) Chcu docenit Trpaslíka. /// PŘÍBĚH *** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Galerie (24)
Zajímavosti (10)
- Martin Myšička si přímo v jedné scéně zlomil prst na noze. (JT19)
- Natáčelo se ve vybraných exteriérech v hotelu Imperial v Karlových Varech, jenž posloužil jako Bosákovo sídlo, či v Holešovickém přístavu. (ČSFD)
Reklama