Režie:
Jaromil JirešScénář:
Jaroslav DietlKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Vadim PetrovHrají:
Miloš Kopecký, Marie Brožová, Martin Růžek, Zlata Adamovská, Alena Vránová, Jaroslav Satoranský, Pavel Zedníček, Karel Augusta, Soběslav Sejk (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Známý pražský advokát JUDr. Oldřich Lukášek má byt s výhledem na Vltavu, a přátele v pražské kavárně Slavie. Přesto uposlechne svého lékaře, aby se přestěhoval z Prahy na venkov. Jeho novým působištěm se tak stává malé městečko Mezihoří a prvním případem stará venkovská babička Márová, které synovec dluží sedm a půl tisíce korun a odmítá je vrátit. Jako odměnu za pomoc obdaruje vděčná babička Lukáška králíkem. Přestože je brzy zavalen dalšími případy, od vykradače aut Pastyříka až po žárlivce Vránu, který v hádce bodl svou družku, jeho hlavním zájmem zůstává causa králík, tedy babička Márová... (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (100)
Klasická Dietlovina o malých velkých problémech obyčejných lidí, tentokrát v celovečerním formátu. Jako první věc na filmu mě upoutala především úvodní melodie Vadima Petrova s působivou melodií hranou smyčcovým orchestrem, v kombinací s titulky protkávanými černobílým (sépiovým) sestřihem různých momentů ze života pražského advokáta. Samotný příběh o drobných soudních sporech na venkově je zajímavý, lidský, s příjemným obsazením (Adamovská, Kopecký, Satoranský), dobrým scénářem a vykřeslením charakterů mnoha postav, ale trochu takový bez výraznější atmosféry či větších humorních odlehčení (jako komedii bych Causu Králik snad ani neoznačoval). Líbil se mi, ale moc důvodů k opětovnému zhlédnutí jsem zatím nenašel. Ovšem tíseň z prožití chvil v komorní soudní síni podpořena kvapkáním vody z navlhčeného stropu, to se mi líbilo. Určitě bych nechtěl figurovat na žádné straně či pozici v podobných soudních řízeních a s prohlášením dr. Lukáška, že ,,neexistuje žádná menší nebo velká nespravedlivost" a ,,všechny nespravedlivosti jsou stejné" bych osobně asi taky úplně nesouhlasil. 65% (Filmová výzva 2019: Idée_fixe) ()
V roku 1979 natočil český režisér Jaromil Jireš, podľa scenára Jaroslava Dietla, snímok "Causa králik". Je to príbeh o súdnom spore medzi prefíkaným karieristom a jeho dôverčivou starou tetou, v ktorom ide o to či peniaze (7000,-Kčs), ktoré od nej vymámil boli nenávratný dar alebo pôžička. V podstate jednoduchá story. No vďaka hereckému umeniu a charizme Miloša Kopeckého, ktorý stvárnil postavu ostrieľaného právnika doktora Oldřicha Lukášeka, je to film, ktorý som si hodne obľúbil. Vždy si rád vychutnám jeho reprízu, keď na ňu natrafím na niektorom televíznom kanáli. *** ()
Ten hlavní případ o půjčenejch penězích mě zase až tak moc nezaujal. Taky jsem nějak alergickej na xicht Satoranskýho, kterej v tom hlavnim případu figuroval. Ostatní případy mi přišly teda zábavnější. Hlavně Pavel Zedníček jako zloděj, kterej dokázal vyloupit za den 19 chat. Jinak Miloš Kopecký prakticky ukrad celej film pro sebe. 70% ()
"NEEXISTUJE TOTIŽ ŽÁDNÁ MALÁ NEBO VELKÁ NESPRAVEDLNOST. NENÍ NESPRAVEDLNOST ZA SEDM A PŮL TISÍCE, ZA SEDM A PŮL MILIONU NEBO ZA SEDM A PŮL KORUNY! VŠECHNY JSOU STEJNÉ! PROTOŽE V PODSTATĚ EXISTUJE POUZE JEDNA JEDINÁ NESPRAVEDLOST. A NÁM NEDAL NIKDO PRÁVO SOUDIT, ZDA JE MALÁ NEBO VELKÁ. TO BY BYL ZAČÁTEK NAŠEHO KONCE. A ZAČÁTEK KONCE KAŽDÉ SPRAVEDLOSTI." a vo vo vo vo tom to je :-D ()
Co je proboha na tomto filmu komediálního? Že vychcaný synovec obere svou starou tetu o téměř 8 litrů (v 70. letech poměrně vysoká suma), aby si mohl vozit prdel v drahém auťáku, u soudu zapírá jak Fučík a nakonec po těžkém úsilí advokáta v docela přesvědčivém podání Kopeckého (jedno z mála pozitiv filmu) babka, která svůj spor platí živými králíky žalobu stejně vezme zpátky? Nebo snad že chlap z nešťastné lásky k ženské, která mu nasadila parohy půl roku bručí ve vazbě a nakonec skočí pod auto? Já v tom filmu žádné komediální prvky jaksi nenacházím, když už, tak se jedná o poměrně pesimistickou tragikomedii s notnou dávkou černého humoru. ()
Galerie (5)
Zajímavosti (2)
- Scény v restauraci byly filmovány na rozhledně Bramberk, dále se filmovalo v Lučanech nad Nisou, Haraticích a v Železném Brodě. (M.B)
- Snímek byl v roce 1980 vybrán do soutěže Un Certain Regard festivalu v Cannes. (trojúhelník)
Reklama