Tvůrci:
Brian YorkeyHudba:
Brendan AngelidesHrají:
Dylan Minnette, Katherine Langford, Christian Navarro, Alisha Boe, Brandon Flynn, Justin Prentice, Miles Heizer, Ross Butler, Devin Druid, Amy Hargreaves (více)VOD (1)
Série(4) / Epizody(49)
Obsahy(2)
Tajemství. Lži. Pomsta. Na Liberty High mají všichni co skrývat… A pravda už má brzo vyjít na světlo. (Netflix)
Videa (8)
Recenze (443)
Netflix se dotkl žánru, který je spíše výsadou takové CW a opět natočil seriál, se kterým se nese pověst, že tohle musíte vidět. A s tímto nelze nesouhlasit. 13 Reasons Why je ten typ seriálu, o kterém by se daly vést dlouhé diskuze a pořád ho rozebírat. Naprosto rozumím těm rozdílným názorům na tento seriál. Kolik dokážete napsat o seriálu pozitiv, tak přesně tolik dokážete napsat negativ. Zcela tak záleží, zda se vás seriál dokáže dotknout po emocionální rovině. Pokud už má divák teenagerovská léta dávno za sebou a bude seriál sledovat s již nějakým životním nadhledem, tak zhruba do poloviny nebude chápat důvody, které dovedly Hannu až k sebevraždě, protože přece tohle zažívá každá holka na střední škole. Jenže seriál dokáže v určitých místech zasáhnout přesně to pravé místo, které bolí, a bolí hodně. Čím více se seriál blíží závěru, tím více samozřejmě graduje. Někdo řekne, že ta gradace byla nucená, jiný, že měl depresi ještě týden. Pro mě osobně byl nejbolestivější důvod 11, kdy jsem se skutečně cítila roztrhaná na kusy a u posledních dvou epizod už jsem musela mít otevřenou láhev vína. Pátou hvězdu dávám právě za to, že nemůžu přímo napsat, zda se jedná o výborný seriál, tohle zkrátka buď procítíte, nebo ne. Já, když si pustila druhý den po zhlédnutí soundtrack (mimochodem výborný), měla slzy v očích. ()
Tohle není tvůrčí dílo, tohle je edukativní videíčko do kvinty o tom, proč jsou drogy, znásilnění, (kyber)šikana, stalking, školní střílečky a sebevražda špatné, áno, z produkce někoho, kdo o těchhle věcech ví přibližně tak píču a čtvrt. Nemá se tudíž vůbec cenu zabývat čímkoli, co není ta velká Myšlenka ™ (třeba řešit nucenou retro stylizaci, schematičnost postav, nebo že kdokoli psal ty přemoudřelý sebeuvědomělý dialogy, neviděl za posledních pár let puberťáka ani z rozjetýho vlaku). Na první pohled je jasné, že tvůrci nemají do problematiky ani povrchní, natož hlubší vhled, tyjou z aktuálně vnímané závažnosti a o depresi, coming outu nebo mentálních problémech obecně nedokážou říct cokoli objevnějšího, než že teda existujou a jako bacha na ně, děcka. Což by samo o sobě nebylo ještě tak strašný, kdyby si svou skoro až agresivní ignorancí narativně nepodrývali to málo, co k věci říct mají. Sice je tu například patrná snaha zprostředkovat divákovi tu enormní díru a bolest, kterou po sobě sebevrah zanechává, ale i sebelepší okamžiky se zdevastovanými rodiči, kterým kvůli absenci dopisu na rozloučenou nezbývá než číst si čmáranice na stěnách školních záchodků, jsou hned podkopány samotným konceptem, který vyžaduje, aby protagonistka buďto ustavičně mlela svůj ultra vyrovnaný, stylizovaný voice-over, figurovala ve flashbacích, nebo ze záhrobí ovlivňovala současnou zápletku. Hannah se nám tu holt nade vším vznáší jako enormně otravný duch, a je nejenom neustále přítomná, ale prostřednictvím svého plánu pomsty hlavně aktivní i po smrti, ne-li aktivnější než zaživa. V jejím podání tak smrt není konec, ale brána do světa, kde to svým mučitelům konečně parádně natřete. A to nemluvě o aspektech, kde má seriál potenciál aktivně škodit, jako když detailně a anatomicky správně zobrazí podřezání žil v přesvědčení, že psychiatrická obec se plete a názornost od sebevražedné ideace odrazuje, nikoli ji podporuje, nebo když každou cestu, jak vyhledat pomoc, vylíčí jako od počátku odsouzenou k nezdaru. Ve výsledku je 13 Reasons Why něco, co svět pro svou osvětu a empatii potřebuje asi jako křesťanskou filmovou produkci o závislosti a potratech. ()
Zkuste si představit Beverly Hills 90210 jako bezchybně obsazený a bravurně vygradovaný film noir. 13 Reasons Why má nejblíže k tvorbě Gregga Arakiho (nejen díky skvělému soundtracku, komentujícímu to, co hrdinové prožívají), který režíroval dvě epizody. Mezi postavami je zastoupena většina typů známých ze středoškolských filmů přinejmenším od Pomády (z níž jako by se svým účesem a ohozem přímo přifrčel Tony), ale seriál je vykresluje s nezvyklou upřímností a vnímavostí, nakládá s nimi poměrně nepředvídatelným způsobem a jejich rozhodnutí nahlíží v širších souvislostech (sociálních nebo ekonomických), takže u většiny lépe chápeme, proč se chovají tak, jak se chovají. ___Postupné rozplétání pevně propletené sítě sociálních vazeb probíhá paralelně s odhalováním toho, kdo všechno přispěl k sebevraždě Hannah, přičemž vychází najevo, že docela bez viny nebyl vlastně nikdo (včetně outsiderského protagonisty nebo dospělých), byť provinění spočívalo třeba jenom v nedostatku empatie. Rozhodnutí vystavět whodunit vyprávění na melodramatickém, lehce emo podloží funguje i díky tomu, že se Clay nechává pohltit vyprávěním a během „vyšetřování“ prožívá něco podobného jako Hannah. V podstatě se stává jejím avatarem, který dělá to, co ona již učinit nemůže. Propojenost minulosti a přítomnosti na stylistické rovině reflektují bezešvé přechody mezi „tehdy a „teď“ – např. pouze pomocí změny barevného tónování (chladné barvy pro přítomnost, teplé pro minulost) – nebo grafická návaznost dvou přiléhajících záběrů, které od sebe ve skutečnosti dělí několik týdnů/měsíců (dobrým prostředkem k orientaci je taky přítomný/nepřítomný šrám na Clayově čele). Napínavosti vyprávění napomáhá také různá míra informovanosti jednotlivých postav – zatímco jiní si již přehráli všechny pásky a občas odkazují k něčemu, co bude vysvětleno až o několik epizod později, Clay zůstává pozadu (a my s ním). ___Někomu může seriál, zaměřující se primárně na témata jako znásilnění, sexismus, deprese, alkoholismus nebo šikana, připadat až přehnaně temný, ne-li exploatační, ale ve světle toho, že se tvůrci snaží o realismus hlavně v charakterizaci postav, ne ve vykreslení fikčního světa (který je záměrně trochu modelový) a příběh z větší části vypráví a jeho směr určuje hlavní oběť většiny fyzického a psychického násilí, jež se octla za hranou svých možností, dává zvolený tón i naturalismus v zobrazení uvedeného násilí smysl (bez ohledu na to, zda Hannah budete, slovy jedné z postav, považovat za „drama queen“, či nikoliv). ___Uvítal ještě jednu úvodní epizodu, ve které bychom Hannah viděli očima jejích spolužáků, aby následně lépe vyniklo, jak zkresleně ji kvůli neznalosti okolností vnímali. Rozvedeny také mohly být náznaky, že Hannah byla nespolehlivou vypravěčkou a její verze příběhů je skutečně pouze „jednou stranou pásky“. Samozřejmě by se toho našlo víc (občas trochu cheesy dialogy, Hannah jako ztělesnění klukovských fantazií o neobyčejné, sarkastické a sexy dívce), pořád ale jde o stylisticky vyzrálý, vypravěčsky pozoruhodný a v uchopení tématu teenagerské úzkosti dospělý seriál, z jehož zdrcujícího finále (čímž nemyslím posledních pár minut, ale tři závěrečné díly) se ještě chvíli budu vzpamatovávat. () (méně) (více)
Rozhodně jedna z nejlepších seriálových novinek za posledních několik let. Pár chybek to samozřejmě má: kolem pátého dílu to začne na chvíli ztrácet dech a události těsně před koncem (párty u Bryce a vyústění Alexovy linky) jsou snad přeci jen trochu přeexponované. Ale přesto jde ve výsledku o velmi napínavé drama s ukázkově řešenými (a měnlivými) cliffgangery a precizní výstavbou. Ocenění si zaslouží hlavně způsob vyprávění: mixování flashbacků a voiceoveru (na pozadí aktuálního dění) umožňuje neukázat klíčové pasáže a nechat na ně diváka v napětí čekat, mixování minulého a aktuálního ve výpovědích jednotlivých aktérů zase umožňuje vytvářet (vždy alespoň na nějaký čas) dojem nespolehlivého vyprávění, a především - samotná nelinearita vyprávění v minulosti (a v tom je seriál nejrafinovanější) umožňuje neustále se ke klíčovým událostem vracet, doplňovat je, restrukturovat a reinterpretovat je. Z výše uvedeného vyplývá, že je scénář skutečně konstruktem, který je jako celek poměrně obtížně uvěřitelný. Hodně mu ale pomáhá kvalitní práce s vývojem postav, podpořená místy velice dobrými výkony mladých herců a skvělá práce s filmovým zvukem (nemluvím o soundtracku, který je sám o sobě hodně dobrý, spíš o filmové hudbě a ruších na pozadí některých pasáží). 13 Reasons Why se dá ale doporučit i jednodušším způsobem: je to seriál, který chytne a nepustí a který má srdce. ()
TV-seriál. Miluju tyhle melancholické, napínavé záležitosti. Nevím proč, ale prožíval jsem stejnou nostalgii, jako při hraní PC hry Life Is Strange. Seriál je zároveň propojen úžasnou hudbou. Ovšem přikládám se k zdejší většině, s názorem, že 13 důvodů proč mělo skončit hlavní zápletkou seriálu, a to po 1. sérii! Druhá série má ještě co nabídnout a stále dokázala strhnout mojí pozornost. 3. série je podle mě už moc (zatím jsem viděl jen 1. díl a upřímně, se mi do dalších dílů moc nechce). | 1.série (95%), 2.série (85%), 3.série 1/13 (65%), 4.série (??%) > Průměr: 82% (4*) | ()
Galerie (458)
Zajímavosti (48)
- Kavárna u Monteta, Baker's Drugstore a Crestmont (kino), byly postaveny v prázdných obchodech. V centru města Vallejo, Kalifornie, několik bloků od sebe. (Kacitr)
- Ve scéně, kde si Clay (Dylan Minnette) představuje, že je přítelem Hannah (Katherine Langford), hraje v pozadí píseň „A 1000 times“, kde text říká: „The 10th of November, the years almost over.“ Lidé, kteří ublížili Hannah, dostali své soudní obsílky na 10. listopadu 2017. (ČSFD)
Reklama