Režie:
Jaromil JirešScénář:
Mária Dufková-RudlovčákováKamera:
Jan ČuříkHrají:
Vlastimil Brodský, Jan Tříska, Iva Janžurová, Míla Myslíková, Josef Větrovec, Waldemar Matuška, Petr Nárožný, Dana Medřická, Ladislav Pešek, Luděk Sobota (více)Obsahy(1)
Film je jedním z mnoha českých sci-fi filmů, které se k vyjádření myšlenky obejdou bez velkých efektů a počítačových kouzel. Cestář (V. Brodský) trvale žije budoucností a odmítá všednosti běžného dne. Mezigalaktické výpravě se porouchá chronometr a vyšle humanoida (L. Sobota) k průzkumu planety za účelem nalezení schopného člověka k opravě přístroje. To se nakonec podaří a výprava může pokračovat v cestě. K zamyšlení snad stojí úvaha, že se naše společnost od roku 1977, kdy se film natočil, o mnoho dále ve vývoji neposunula. Pravda, máme "modernější" věci, ale jinak vše zůstalo při starém. Možná i proto se již mimozemšťané nepokoušejí o další kontakt, možná čekají na onen posun ve vývoji. (ČSFD)
(více)Recenze (72)
Mistrovské dílo. Takovou unikátní, nepochopitelnou, neuchopitelnou a pro některé diváky zcela jistě i nestravitelnou pičovinu jsem ještě neviděl. Ale od té doby, co jsem ji viděl, je můj život úplně jiný. Vím, že moc lidí by se mnou nesouhlasilo, ale za mě asi nejlepší "so bad that it's good" film. 10/10 ()
Přiznávám, že jediný zdejší šedivý (navíc 162 nejhůře hodnocený) film Jaromila Jireše jsem zkrátka musel vidět a tedy ... byla to jízda! Jistě, je to takový ten klasický produkt zhůvěřilé socialistické kinematografie pětiletek, ideologických komisí a dramatických skupin, kdy zkrátka kdosi napíše blbý scénář, který ovšem kdosi jiný zaplatí a tím předurčí k natočení. Pak takový blbý scénář několik let leží a nikdo se k němu nemá, protože je blbý. Jenže už je proplacený a zanesený v plánech na příští pětiletku a tak se to prostě někomu přidělí, pochopitelně někomu, kdo to má polepené a tudíž si nemůže moc vybírat. Ať je rád, že točí, že? Že je to blbé bylo jasné asi všem, takže to zkrátka pojali jako klasickou "chlebovku", na níž se dá něco trhnout. Tu se přizve nějaké to moravské folklórní sdružení, tu se dá vydělat známému sochaři, tu se angažuje zpívající Waldemar Matuška. Navíc ovšem pochopitelně nebyly prachy na "nějaké ty triky" nebo složitou výpravu, co na tom, že točit sci-fi bez triků je asi jako hrát Bethovenovu symfonii na foukací harmoniku... Jireš to kupodivu nevzdal a z toho mála co měl k dispozici (a taky s tím vším, co musel nebo už nemohl měnit) vykřesal až nečekaně zajímavou záležitost, která sice žánrově tak trochu neví čí je (zvláště zpívající Matuška je vážně dost mimo), ale herecky je většinou poměrně slušně zvládnutá, mnohé fóry jsou vážně povedené a především, má to neuvěřitelnou atmosféru místy připomínající hravou poetiku Oldřicha Lipského a jinde zase řekněme Juraje Jakubiska. Navíc se v ději dá najít i cosi, co lze chápat jako skrytou kritiku komunistického režimu. Vždyť právě v reálném socialismu je tak snadné býti "snícím nemakačenkem" a stejně tak bylo pro reálný socialismus typické, že každý tak trochu podváděl a lhal, nikoho to moc nepohoršovalo a dělali to téměř všichni. Rozhodně jsem se nenudil a odpad bych tomu ani omylem nedal. Celkový dojem: 60% ()
Nečekaný výlet Jaromila Jireše do žánru crazy. Velký Malíkov měl být asi něco jako české Zvonokosy, do nichž - neptejte se mě proč - zavítají UFOni (Sobota a Kemr). Vlastimil Brodský je tentokrát mimořádně otravný v roli jakéhosi lidového filosofa, ostatní herci se jen bohapustě ztrapnili a můžou být rádi, že kvůli emigraci Jana Třísky ten film hodně dlouho nikdo neviděl. 0% ()
V druhé plovině sedumdesátých let proběhla světem vlna zájmu o mars ufo mimozemšťany, prostě vesmírná móda která zachytila svět filmu a v něm i režiséra Jireše. A zatímco Spielberg a Lucas si scénáře ke svým filmům napsali sami, Jireš se v tomto spolehnul na Márii Dufkovou-Rudlovčákovou. Autorský cíl projektu byl od samého začátku definovám jednoznačně - s Talíři nad Velkým Malíkovem nekonkurovat Lucasovým Hvězdným válkám ani Spielbergovým Blízkým setkáním třetího druhu. A ve finále mohli tvůrci před schvalovací komisí prohlásít hrdě a se stachanovským nadšením filmového úderníka - cíl splněn na dvěstě procent! ()
Film, který dokonale ztělesňuje šedivění. Smích, láska, pláč, tím vším zde prorůstá jejich křečovitá inverze. Ojedinělé světlé chvilky záhy překryje frustrující grimasa hněvivé radosti a euforického vzteku. Svět stvořený z muzeální secese parkovních kulis, maloměstského hybridu a venkovských ozvěn nemůže být obydlen nikým jiným než mikroorganismy, jejichž kultura je jen snem o tom, že jsou něčím vyšším než barevným tónem pokrývajícím tvary zeměkoule. Smutný omyl vytrvalé pozemské plísně. ()
Galerie (3)
Zajímavosti (1)
- Natáčení probíhalo v Týně nad Vltavou a v Hrusicích. (dyfur)
Reklama