Režie:
Wiktor EricssonScénář:
Wiktor EricssonKamera:
Nadim CarlsenHudba:
Hanan TownshendHrají:
Stanisław Cywka, Nelly Axelsson, Julia Kijowska, Przemysław Sadowski, Emilie Strandberg, Torkel Petersson, Jan Dravnel, Mateusz Król, Tomas Mayer (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Patnáctiletý Wojtek cestuje s rodiči z Polska do Švédska, aby na farmě sbírali jahody. Pozná zde temné podsvětí, v němž jsou sběrači ze zahraničí vykořisťováni místními zaměstnavateli, kteří se ani neobtěžují zapamatovat si jejich jména. Navzdory tomu se začne zajímat o dceru z hostitelské rodiny Anneli a oba teenageři se začnou tajně scházet za zády svých rodičů. Mezi řádkami jahod tak poprvé vzklíčí mladá láska, která mezi nimi prolomí neviditelnou bariéru. Okolní svět však na jejich vztah nikdy nepřistoupí. Oba mladí milenci se nakonec ocitnou lapeni na opačných stranách barikády, zatímco se pomalu začne schylovat ke konfliktu mezi Švédy a sezónními pracovníky, který se vyhrotí v násilný střet. (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (16)
Dle popisu jsem si myslel, že základem filmu bude především shakespearovský vztah, ale naštěstí tomu tak není. Příběh polského Romea a švédské Julie pouze doplňuje a více dramatizuje hlavní děj. Ten se věnuje převážně polským dělníkům a švédským... no, řekněme šéfům. Na věc ale nenahlíží jednostranně (i když kdo nese hlavní vinu je jasné) ani Poláci zde nejsou vykresleni zcela bez poskvrny. Právě ten vývoj vztahů, je na filmu nejzajímavější.. občas vypadá nadějně, že by se možná někdo více zajímal, či bavil, ale celkově směřuje k poslední kapce a problému. Ten hlavní přichází před a během odporné oslavy, současně je však právě závěrečná scéna tou nejsilnější a nejemotivnější ve filmu. A Wojtek s Anneli? Taktéž to nejsilnější přichází právě při závěrečné scéně... konec vlastně potěšil, vcelku překvapivě. Celkově se divím, že si právě Švédi natočili takový film. I když proč uhýbat pravdě a vlastně oni jsou národem, jenž na sebe rád hází kritiku. 80% ()
„Zavři oči. Jo, zavři oči. Když seš sama a nikdo tu není. A je tma. Nemyslíš, že někdo stále slyší tvoje myšlenky? I když tu nikdo není?“ - „Ano.“ - „Pak víš, že nejseš sama. Někdo tě vidí.“ Sice film vypráví o přezíravosti Švédů vůči Polákům, ale dalo by se to velmi lehce aplikovat i na jakýkoliv jiný východoevropský národ (včetně Čechů). Ale Poláci tomu svým chováním rozhodně nepomáhali, právě naopak. A na pozadí téhle vzájemné nevraživosti a čistě pracovního vztahu (sbírání libovolných plodin) spolu s krédem „Vyděláme si a vrátíme se zpět do Polska, jo?“ začne zakázaná romance. A mě bavilo to velmi opatrné, nejisté a pomalé oťukávání spolu s kulturní i částečnou jazykovou bariérou (ti 2 mají alespoň angličtinu). Jejich křehká, tajná láska musí brzy čelit výzvě, na kterou ještě nejsou připraveni…Závěr byl pěkný, jakkoliv třeba naivní, a divák si může domyslet, jak by to asi pokračovalo, ale sem pasoval. Byl jako z jiného světa, lepšího a hezčího, takového, jaký by měl být, i když není. Proto nebudu tak přísný a dám filmu solidní 4*. ()
Vůbec mě nepřekvapuje, že se podobného tématu chopili zrovna Švédové. Ti mají svými filmy vždycky poměrně blízko k sebekritice. Zde je od začátku dost zajímavé sledovat jak chování Švédů, tak chování Poláků. Na oba byste toho našli víc než dost, takže Vás důsledek v závěru filmu ani moc nepřekvapí. Horší je, že nevím, jestli z toho filmu vůbec plyne nějaké ponaučení. Podle mě to není úplně o národu, jako spíš o prostředí. Nicméně z toho filmu je hrozně vidět, jak se Švédi vykazují jako určitý nadnárod na rozdíl od Poláků. U Poláků je zase těžký je brát líp, když půlka hereckého komparzu hrají hooligans z FC Katowice. No...tyhle srovnání národů ve filmech mě vždycky hrozně baví... ()
Od Wiktora je to tak trochu kopání do vlastních řad, ale tentokrát si myslim, že málokdo bude mít problém fandit Romeovi a Annelii...a vůbec Polákům obecně (Stale bez kasy, to my Polacy). Takový moderní otrokáři, jsem rád, že jsem se nakonec rozhod ject válet si šunky do emeriky jako plavčík, místo abych se někde lopotil na poli. PS: Počet záběrů bez větrných elektráren: 0. #kviff (80%) ()
Tento film bol viac o Poliakoch než o Švédsku. Po 10 minútach mi bolo jasné, kam to bude smerovať a nemýlil som sa. Mám rád teenagerské filmy a Švédi ich točia výborne. Lenže zamilovaní mladíci sú tu iba zosilňujúcim prostriedkom prvoplánovej spoločenskej kritiky. A tak namiesto young adult romance som zhliadol stredne ťažkú sociálnu drámu. Tieto 2 žánre dokáže spojiť iba zručný scenárista. Wiktor Ericsson to podľa mňa nedokázal a pravdepodobne sa o to ani nepokúšal. Škoda. ()
Reklama