Režie:
Neil JordanScénář:
Neil JordanKamera:
Bryan LoftusHudba:
George FentonHrají:
Angela Lansbury, David Warner, Stephen Rea, Sarah Patterson, Susan Porrett, Terence Stamp, Jim Carter, Georgia Slowe, Brian Glover, Graham Crowden (více)Obsahy(1)
Společenství vlků působí povědomě až do okamžiku, kdy si hrdinka obleče červenou kápi, vydá se přes hustý les za babičkou a musí si dávat pozor na vlky. Pak pochyby zmizí a lze si tuto svéráznou variaci na Červenou Karkulku vychutnal se vším všudy. Vztah mladé dívky Rosaleen s její babičkou dalece přesahuje hranice vytyčené pohádkou, stejně jako mluvící vlk není jen místní kuriozitou. Podmanivý film Neila Jordana (Hra na pláč, Snídaně na Plutu) nabízí otevřeně psychoanalytickou hru s jednoduchým pohádkovým příběhem, v níž je všechno podřízeno propracované vizuální stylizaci, netradičnímu vyprávění a především důmyslným dialogům. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (166)
Na tento snímek mě nalákala A. Lansbury a poměrně zajímavý popis. Jedná se však o bizarní, převážně nudnou podívanou, zbytečně protáhnutou na 95 minut, jejíž příběh by šel zvládnout i za hodinku. Jen shodou okolností jsem film dodíval až do konce. 40 % ()
Vydařený mix pohádky a hororu s parádní atmosférou, kulisami, hudbou i efekty. Původně jsem si myslel, že mi tam Angela Lansbury bude vadit, protože si ji v něčem vážnějším než detektivce neumím představit, nemá tam ale nakonec tolik prostoru, abych to vůbec řešil. ()
Úžasnej film, já to nebrala ani jako horor, spíš jako pesimisticky surrealistickou pohádku o Karkulce. Co je taky úžasné, pohádka graduje, začíná příjezdem rodinky do baráčku a vyrušením snící dívky, pokračuje částí Karkulčina života, mezi tím se tu objevují různé snové příběhy a vyprávění starých pověstí, navíc v pohádkovém až surrealistickém prostředí - například obří houby, nebo hnízdo s vajíčky, v nichž jsou místo ptáčat figurky dětské podoby, nebo náhlá změna z letní do zasněžené krajiny. Film vrcholí, kdy do pokoje snící dívky vpadnou vlci, je to zhmotněný sen? nebo sen vlka? nebo je to jen taková fantazie? Ani jsem při tom nedýchala, když vlci proskočili i obrazem - jakoby se i obraz stal bránou pro vstup bytostí z venčí, z jiné dimenze, naší fantazie a tak podobně. Navíc zde hráli výborní herci, Angela Landsbury je excelentní(nevím proč hrála v tom trapném seriálnu To je vražda napsala) trochu mi přišla strašidelná, až jsem se obávala že babička je vlkodlak, když řekla: what about kiss for granny? a udělala ten zvláštní obličej, možná trochu přehraný, ale v této pohádce zcela na místě, protože musí uvézt v nejistotu, zda-li pak je ta babička ještě babičkou? Ten film je jedna z nejlepších pohádek, jakou jsem kdy viděla. PS: jak tu někdo řekl, že film zcela potápí dějová roztříštěnost, o tom to právě je, ten film je surrealistický a takový film se prostě nenaservíruje průměrnému divákovi se vším všudy v pořadí předkrm, hlavní chod a zákusek nebo co se to dává nakonec, tohle je jedna míchanice, kdy do moučníku prsknou kus kuřete a česnekovou omáčku posipají kakaem. Myslím, že kdyby děj byl jasný a jednoduchý jakože to začne vysláním karkulky za babičkou a cestou ji potká vlk atd jak už to známe, film by ztratil kouzlo. Tento rozházený děj film nepotápí, spíš potápí vkus diváka, který Společentví vlků nepochopil. ()
Nebál jsem se, nesmál jsem se, prostě: nebavil jsem se. ()
Takže z poloviny Twilight sága a z poloviny Červená karkulka oblečená do úžasných pohádko-fantasy kulis a jako zástupce osmdesátek si neodpustí nějakou nechutnou masku. Jako bonus je to protkané několika vyprávěnými hororovými pohádkami, které mi nepřijdou, že by s "dějem" "filmu" nějak souviseli. Hmm, jak z tohohle ven? Právě že nijak. Uvařila se samozřejmě veliká slátanina. Tím jak je to netradiční a že jsem stále čekal co z toho vzejde mě to nenudilo ale s ohlédnutím zpět bych raději ztratil čas něčím jiným. ()
Reklama