Režie:
Carlos SauraKamera:
José Luis AlcaineHudba:
Alejandro MassóHrají:
Carmen Maura, Andrés Pajares, Gabino Diego, José Sancho, Miguel Rellán, Edward Żentara, Víctor Manuel Mendoza, Felipe García Vélez, Josu OrmaetxeObsahy(1)
"Ay, Carmela!" popisuje příběh divadelní skupiny, jejíž hlavní součástí je hezká zpěvačka Carmela, během španělské občanské války. Osud si se skupinou zahrál tak nešťastně, že během pokusu dostat se bezpečně do Valencie padla do rukou Falangy a italských fašistů bojujících na Francově straně. Carmela se svým přítelem Paulinem dříve vystupovala pro republikánská vojska a dělnické milice. Když se však začala přibližovat fronta, rozhodli se vydat na bezpečnější místo, ale potkala je při tom smůla. Před popravou Carmelu a spol. zachraňuje italský poručík-režisér, který frankisty přemluvil, aby je nechali žít výměnou za to, že se budou účastnit umění holdujícímu katolickému Španělsku a jeho novým vládcům. I přes Carmelin odpor nakonec divadelní společnost nabídku přijme, což nakonec skončí tragicky. (eraserhead666)
(více)Videa (1)
Recenze (7)
o uloze spanelska v 2. svetove valce se toho moc nevi. my, kteri jsme prosli drezurou spanelskeho gymnazia vime, ze to nebylo zrovna koser a navzdy zustane cernou skvrnou na spanelske historii (prida se tak k desitkam dalsich skvrn). film vynikajiciho spanelskeho rezisera carlose saury ¡ay, carmela! nezasvecenemu hodne napovi a rozhodne zaujme. tragicky pribeh zpevacky carmely se k tomu nejlepsimu, co v evropske kinematografii 90. let vzniklo. ()
¡Ay, Carmela! je výstižným náhledem do dění španělské občanské války. Těm, kteří neví „vo co v té válce šlo“, doporučuju informovat se předtím, než si tento film pustí (pro lepší pochopení děje). Jinak já osobně nechápu, jak tu někdo v komentářích může tvrdit, že se jedná o komedii! Pár vtipných momentů tam samozřejmě bylo, ale s velmi hořkým nádechem. A právě ta hořkost se nevtíravě nese celým filmem, což jenom dokazuje brilantnost režisérova zpracování. Dávám 4*. ()
Ach, Carmelo! je krasosmutnou reflexí španělské občanské války s výstižně symbolickou pointou. Carlos Saura využil úspěšnou stejnojmennou divadelní hru Josého Sanchise Sinisterry z roku 1987, již zmohutněl, probarvil a prozářil. Kabaretní výstupy na rozdílných stranách jsou si podobné. zároveň však odlišné, první rozveseluje, hladí a povzbuzuje, druhá má pobavit, oslavit a zesměšnit. Mocný je lidský sebezáchovný pud, přesto nedokáže zcela potlačit etiku péče, jež rehabilituje hodnotu vztahů a mateřského pudu. Humorný až fraškovitý nadhled je způsobem vyrovnávání se s nejobtížnějšími momenty lidského života, právě v tomto přístupu nabývá sadistická krutost výraznějšího kontrastu až do palčivého výkřiku obžaloby. Emancipace lidské důstojnosti byla zlostně střelena do čela, neboť doktrína moci (obzvláště té autoritářské, fašistické) rovnocennost zásadně neuznává. Krososmutná reflexe má své krasosmutné hrdiny: jsou zde momentálním okolnostem více přizpůsobivější vedoucí pojízdného varieté Paulino (příjemný Andrés Pajares), jeho žena a svým způsobem vrchol varietního programu se sympatiemi k těm porobovaným Carmela (dobrá Carmen Maura) a lidskou zběsilostí války poznamenaný dobrosrdečný mladík Gustavete (zajímavý Gabino Diego). Z dalších rolí: oslavu fašistické velikosti připravující italský poručík Ripamonte (Armando De Razza), zajatý polský interbrigadista (Edward Żentara), nebo podezřelou trojici vyslýchající frankistický důstojník (Miguel Rellán). Ach, Carmelo! nic nezmohou bomby tam, kde jsou odolná lidská srdce, ach, Carmelo, ach, Carmelo. Podnětná reflexe španělské občanské války i filmový prožitek s osobitým nadhledem na trojmezí frašky, černého humoru a tragédie. ()
Poněkud nevyrovnaný film. Jako komedie funguje jen chvílemi a některé situace vtipně vůbec nevyznívají. A zároveň se tím podrývají vážné momenty. Takže ve výsledku Ach, Carmelo! působí jako docela zajímavá sonda do průběhu občanské války, ale moc navíc toho už nenabízí, proto průměr. ()
Žádná válka neměla tak skvělý prolog jako ta Druhá: Habeš, Španělsko, Rakousko, Československo. Kde byly pilíře demokracie a liberalismu tehdy, a kde by byly dnes? Na politice "košile bližší než kabát" (appeasement, izolacionismus) se přece nic nezměnilo. Všechny akty na tomto jevišti byly mimořádně tristní, Španělská občanská válka zřejmě nejvíc - už samotný smysl a význam interbrigadistů přesahuje běžné válečné pojmy... Jednu z facet této události popisuje i Saurův film z prostředí, které mu bylo asi vždy nejmilejší: estráda a tanec. Ale ani těmto oblastem se válka nevyhýbá, i zde je třeba dělat kompromisy, aby přežil nejen umělec, ale také člověk. Pozn: Ve veřejnoprávní televizi jsou téměř každý den (taky jsem napočítal tři v jednom dni) pořady o význačných nacistech a jejich (zlo)činech, o Španělské občanské válce se však (dosud?) moc nemluví. ()
Reklama